Monday 7 February 2011 photo 2/2
![]() ![]() ![]() |
jag har inget att göra..,
asså fan va livet är komplicerat ändå.. när jag va liten så ville jag inget mer än att vara stor, jag ville inget mer än att få göra vad jag ville. jag tar tillbaks detdär. vafan sa jag så för? det är inte sant. det blir ju bara värre & värre, eller? jag trodde inte att jag skulle fått ett sånthär liv? jag trodde inte att man kunde inse såhär mycket. att kärlek drabbade mig, att sorg skulle drabba mig, att jag skulle få ett sånthär liv. jag trodde att det skulle vara bra, det finns bra saker i livet. men vafan hjälper det till? det är det dåliga som är jobbigt och det är det man lägger märke till. så vafan hjälper det till? när jag var liten så älskade jag ingen mer än min släkt och min pappa. man visste ju inte vad älska på riktigt var. nu vet man det. även om det är bra att älska någon och alltid ha någon där så är det fett jobbigt. för det är inte alltid bra med kärlek och vänskap. det är inte det.. det finns lika mycket dåligt med livet som bra. jag kommer ihåg när jag var liten.. man bara lekte med sin bästavän, elvira. gumman, jag saknar dig så fruktansvärt mycket. jag har så mycket minnen med dig.. det går inte att förklara! jag längtar tillbaks till sandlådan, helikoptern, dockorna, gosedjuren, till leksakerna. varför försvann det bara så? det kan inte bara försvinna så? det kan inte det?! östersund är mitt hem, det är där jag trivs. det är där jag vill vara. jag vill inte vara här, jag trivs inte ens. jag är lycklig där.. det är där jag vill leva. men jag kan inte lämna alla jag älskar.. alla mina vänner, min pappa.. ni är mitt allt! ni fattar inte hur tacksam jag är att ni alltid finns där för mig! jag älskar er så obeskrivligt mycket.. jag har fått vänner för livet & det är jag glad för! ni kommer alltid att ha en plats i mitt hjärta, jag lovar! boken till det förflutna är fotoalbumen, det är genvägen till minnena, den är en källa som visar vem den jag var förut. när jag var liv erica marielle karlsson sivertsson. vemfan är jag nu? jag vet ju inte ens vem jag är längre. jag lovar er att.. från och med nu, ska jag vara mig själv, det är ett löfte jag kommer hålla. jag beundrar er, allihopa. hela högen. om livet hade varit en lek så hade jag förlorat för längesen. men nu är det inte det och man får ingen andra chans. om man en gång har sabbat livet så har man gjort det, utan undantag. det går inte att ta tillbaka någonting. jag säger bara.. klarar du av livet kan jag lova dig att du klarar av allting. jag har lärt mig att man ska aldrig ge upp, även om jag har gjort det några gånger.. ganska många faktiskt. jag har sett livet både som en lek och som en medicin. som en medicin jag har glömt att ta. ett tag brydde jag mig inte om mitt liv. jag brydde mig inte alls. om någon eller någonting. jag ville inget annat än dö. men jag tror att alla går igenom såna perioder. men sen hatar jag människor som behandlar folk olika för hur dem ser ut och beter sig. snälla, du hade fan inte heller velat bli behandlad sådär.. varje liv har sina nackdelar. alla har upplevt olika och alla har olika förutsättningar. men barndomen var ändå bäst. jag kommer alltid ha mina kort sen jag var liten tillgängliga. tills jag dör. jag lovar. jag kommer ha minst ett minne med en av er kvar. längst in i mitt hjärta. jag älskar er allihopa. jag lovar. barndomen var ändå det bästa minnet för livet. man var inte olyckligt kär, man hatade inte någon.. man hade inga problem alls. jag vill vara liten igen, om jag blir det tänker jag inse från början att jag inte vill bli stor. och lära mig av mina misstag. aldrig mer ha förväntningar framåt. aldrig. det var längesen pappa satt på sängkanten och läste saga för en på kvällarna klockan åtta. det var flera år sedan. jag saknar det. för jag uppskattade det mer än att få en lördagsgodispåse. det var något bland det bästa jag visste. jag älskade att vara på badhuset med min pappa och vi bara busade. han bara slängde mig fram och tillbaka i dendär mellanbassängen som man precis bottnade i. nu är den till hälften av min kropp. varför ska man bli stor? för att lära sig av alla misstag? okej, men då kan jag bli liten igen nu, för jag har lärt mig! jag vill inte vara stor. det är inget jag har bett om. det blir ju bara värre och värre ju längre tid som går! jag svär! men vafan har hänt nu? det har gått tretton år och en månad och arton dagar sen jag föddes. för tretton år sedan var jag arton dagar gammal. fattar ni hur liten tid det egentligen är? .. det är sjukt. det är ofattbart! det har gått alldeles för snabbt. jag är snart fjorton år.. jag menar.. det är fjorton år som har gått alldeles för fort! jag kan inte fatta det själv! det känns som att jag var åtta år förra veckan. det är helt sjukt. jag kommer ihåg när jag var på kolmården med pappa och farmor och farfar. jag var så lycklig efter den dagen. jag började gråta när vi skulle hem. sen varje onsdag när jag var hos farmor och farfar. tänk hur mycket tid jag har spenderat med min farmor och farfar. det är helt sjukt!
livet är en gåva, om du inte vill leva det ordentligt.. fine. du kommer ångra dig.
silvermåne och silverkrans. vackrare än någonstans. en jord där vi bor, där ett frö slår rot och gror.
asså fan va livet är komplicerat ändå.. när jag va liten så ville jag inget mer än att vara stor, jag ville inget mer än att få göra vad jag ville. jag tar tillbaks detdär. vafan sa jag så för? det är inte sant. det blir ju bara värre & värre, eller? jag trodde inte att jag skulle fått ett sånthär liv? jag trodde inte att man kunde inse såhär mycket. att kärlek drabbade mig, att sorg skulle drabba mig, att jag skulle få ett sånthär liv. jag trodde att det skulle vara bra, det finns bra saker i livet. men vafan hjälper det till? det är det dåliga som är jobbigt och det är det man lägger märke till. så vafan hjälper det till? när jag var liten så älskade jag ingen mer än min släkt och min pappa. man visste ju inte vad älska på riktigt var. nu vet man det. även om det är bra att älska någon och alltid ha någon där så är det fett jobbigt. för det är inte alltid bra med kärlek och vänskap. det är inte det.. det finns lika mycket dåligt med livet som bra. jag kommer ihåg när jag var liten.. man bara lekte med sin bästavän, elvira. gumman, jag saknar dig så fruktansvärt mycket. jag har så mycket minnen med dig.. det går inte att förklara! jag längtar tillbaks till sandlådan, helikoptern, dockorna, gosedjuren, till leksakerna. varför försvann det bara så? det kan inte bara försvinna så? det kan inte det?! östersund är mitt hem, det är där jag trivs. det är där jag vill vara. jag vill inte vara här, jag trivs inte ens. jag är lycklig där.. det är där jag vill leva. men jag kan inte lämna alla jag älskar.. alla mina vänner, min pappa.. ni är mitt allt! ni fattar inte hur tacksam jag är att ni alltid finns där för mig! jag älskar er så obeskrivligt mycket.. jag har fått vänner för livet & det är jag glad för! ni kommer alltid att ha en plats i mitt hjärta, jag lovar! boken till det förflutna är fotoalbumen, det är genvägen till minnena, den är en källa som visar vem den jag var förut. när jag var liv erica marielle karlsson sivertsson. vemfan är jag nu? jag vet ju inte ens vem jag är längre. jag lovar er att.. från och med nu, ska jag vara mig själv, det är ett löfte jag kommer hålla. jag beundrar er, allihopa. hela högen. om livet hade varit en lek så hade jag förlorat för längesen. men nu är det inte det och man får ingen andra chans. om man en gång har sabbat livet så har man gjort det, utan undantag. det går inte att ta tillbaka någonting. jag säger bara.. klarar du av livet kan jag lova dig att du klarar av allting. jag har lärt mig att man ska aldrig ge upp, även om jag har gjort det några gånger.. ganska många faktiskt. jag har sett livet både som en lek och som en medicin. som en medicin jag har glömt att ta. ett tag brydde jag mig inte om mitt liv. jag brydde mig inte alls. om någon eller någonting. jag ville inget annat än dö. men jag tror att alla går igenom såna perioder. men sen hatar jag människor som behandlar folk olika för hur dem ser ut och beter sig. snälla, du hade fan inte heller velat bli behandlad sådär.. varje liv har sina nackdelar. alla har upplevt olika och alla har olika förutsättningar. men barndomen var ändå bäst. jag kommer alltid ha mina kort sen jag var liten tillgängliga. tills jag dör. jag lovar. jag kommer ha minst ett minne med en av er kvar. längst in i mitt hjärta. jag älskar er allihopa. jag lovar. barndomen var ändå det bästa minnet för livet. man var inte olyckligt kär, man hatade inte någon.. man hade inga problem alls. jag vill vara liten igen, om jag blir det tänker jag inse från början att jag inte vill bli stor. och lära mig av mina misstag. aldrig mer ha förväntningar framåt. aldrig. det var längesen pappa satt på sängkanten och läste saga för en på kvällarna klockan åtta. det var flera år sedan. jag saknar det. för jag uppskattade det mer än att få en lördagsgodispåse. det var något bland det bästa jag visste. jag älskade att vara på badhuset med min pappa och vi bara busade. han bara slängde mig fram och tillbaka i dendär mellanbassängen som man precis bottnade i. nu är den till hälften av min kropp. varför ska man bli stor? för att lära sig av alla misstag? okej, men då kan jag bli liten igen nu, för jag har lärt mig! jag vill inte vara stor. det är inget jag har bett om. det blir ju bara värre och värre ju längre tid som går! jag svär! men vafan har hänt nu? det har gått tretton år och en månad och arton dagar sen jag föddes. för tretton år sedan var jag arton dagar gammal. fattar ni hur liten tid det egentligen är? .. det är sjukt. det är ofattbart! det har gått alldeles för snabbt. jag är snart fjorton år.. jag menar.. det är fjorton år som har gått alldeles för fort! jag kan inte fatta det själv! det känns som att jag var åtta år förra veckan. det är helt sjukt. jag kommer ihåg när jag var på kolmården med pappa och farmor och farfar. jag var så lycklig efter den dagen. jag började gråta när vi skulle hem. sen varje onsdag när jag var hos farmor och farfar. tänk hur mycket tid jag har spenderat med min farmor och farfar. det är helt sjukt!
livet är en gåva, om du inte vill leva det ordentligt.. fine. du kommer ångra dig.
silvermåne och silverkrans. vackrare än någonstans. en jord där vi bor, där ett frö slår rot och gror.
Annons
Comment the photo
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 22:14
hej
har du någonsin fått höra orden "skaffa dej ett liv" ?
jag läste första meningen sen gav jag upp! :)
hehe hahaha
godnatt
har du någonsin fått höra orden "skaffa dej ett liv" ?
jag läste första meningen sen gav jag upp! :)
hehe hahaha
godnatt
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 20:48
finns , <3
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 20:42
du vet vart jag är .. <3
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 20:22
finns, <3
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 20:04
jag finns alltid om du vill snacka erica! <33
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 20:09
tack erica, det betyder sjukt mke! <3
sjukt fin text btw <33
sjukt fin text btw <33
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 17:17
syster?..
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 16:34
finns :/ <3
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 8 Feb 2011 00:16
kom ut på lördag har spelning i Laholm
49 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/aw3s0m-3/484240949/