Tuesday 14 September 2010 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Tänk om jag kunde rädda dig med omständiga ord och krångliga meningsuppbyggnader - för det är det enda jag kan.
Nu sitter jag här med vetskapen om att det snart är slut, något du inte kommer veta innan det är försent. Kan jag varna dig? Kan vi fly tillsammans? Kan dom göra sagoböcker om oss senare? nej, nej, nej. Vår tid är slut, din tid är slut, men liksom resten av världen fortsätter jag tills någon kapar linan för mig.
Jag önskar att jag var övertygad om att vi kommer ses igen, men jag är inte det och jag har svårt att tro på en himmel. Men för dig kan jag försöka, för vad ska jag annars hålla fast vid?
Det var kärlek vid första ögonkastet, och trots att våra vägar skiljts åt många gånger hittade vi alltid tillbaka. Det var ödet, det var menat. Men är då detta också det? Livet tar slut för fort för alla vi älskar, och så också för dig.
Du har alltid varit min klippa och är det ännu, det enda som jag visste fanns där och bredvid dig har jag gråtit många gånger. Du kan inte prata och kommer heller inte kunna göra det, men den kärlek och värme du utstrålar finner man inte ofta. Du är det vackraste som någonsin vandrat på denna jord oavsett vad andra säger. Underbaraste vän.
En sista gång ska jag gråta vid din sida innan det är över.
Stå ut med mig.
Annons