Tuesday 10 January 2012 photo 1/3
![]() ![]() ![]() |
Min & Ciccilines historia!
Cicciline va den första hästen jag lärde känna på riktigt!
Så fort jag kom in i stallet och såg henne i ögonen visste jag att det va henne jag skulle ha, det bara klickade! Jag red henne och blev ännu med förälskad, hon va väldigt pigg men lyssnade ändå väldigt bra på mina hjälper.
Cicciline va ett varmblod så hon hade lite skumpigare trav än vad jag va van vid, men det spelade ingen roll för det va bara henne jag skulle ha.
När jag provridit några gånger och även fått rida ut på henne bestämmde vi oss för att äntligen hämta hem henne. Jag kommer ihåg hur lycklig jag va, min första riktiga häst!
Jag fick lasta henne, jag va riktigt nervös eftersom jag aldrig hade lastat en häst tidigare men hon va så snäll och gick på direkt! :')
När vi kom fram släppte vi ut henne i hagen.
När hon varit hos oss några dagar och jag ridit henne några gånger började hon att ignorera oss när vi kom för att hämta henne i hagen och när vi kom för att sätta på grimman bara sprang hon iväg.. Vi provade med alla knep tex att bara sitta och vänta in henne, locka med godis och en massa annat men inget hjälpte..
En dag red jag ut tillsammans med Erica allt kändes så fruktansvärt bra och det va så mysigt tills Cicciline bara skenade iväg i full galopp och jag fick inte stopp på henne. Jag blev självklart livrädd och sa att jag inte längre ville ha kvar henne! Men mamma sa att det måste finnas en orsak till att hon bara skenade iväg och vi fick ganska snabbt reda på vad det va. Hon hade ont i ryggen, en i stallet kände igenom hennes rygg och hon bara sjönk ihop såfort hon tog i lite.
Jag minns hur ledsen jag va och jag ångrade verkligen det jag sa om att jag inte längre ville ha kvar henne, nu ville jag ha henne mer än någonsin jag ville hjälpa henne, jag ville att hon skulle må bra!
Vi ringde hennes ägare och berättade alltihop och sa att vi ville ta dit en kiopraktor till henne och att vi betalar det, men det gick hon inte med på och ville genast ha tillbaka lilla Cicciline.
Det gick några dagar och jag va hos Cicciline hela dagarna, nu kunde jag sitta hos henne i hagen och bara mysa utan att hon sprang iväg. Hon följde med mig vart jag än gick, hon litade på mig! En helt underbar känsla!
När dagen då jag va tvungen att säga hejdå till min underbara flicka kom va en av de värsta dagarna i mitt liv, jag kan inte beskriva hur känslan är att förlora sin bästavän! Många vet säkert hur det känns, det är verkligen för jävligt.. :( Men den dagen kom och jag klarade inte av att se när dom lastade henne. Hon ville inte gå på transporten utan strävade bara imot, jag minns hur mycket jag önskade att dom inte fick in henne och att hon kunde stanna hos mig. Men dom fick in henne på ett riktigt bedrövligt sätt och körde iväg med min prinsessa i transporten och sen dess jag har inte sett henne igen..
Jag saknar henne så fruktansvärt mycket och funderar varje dag på hur hon har det nu.. Finns hon överhuvudtaget kvar på denna jord eller har hon fått gå över till de evigt gröna ängarna?
Jag skulle så hemskt gärna vilja träffa henne igen, mysa med henne en sista gång! ♥
Jag hade henne knappt en månad och hon gick då ifrån att vara skygg och springa ifrån mig till att komma och möta mig i hagen och följa mig vart jag än gick! Något jag nog aldrig kommer att få uppleva igen!
Tack för att ni orkade läsa min och Ciccilines tid tillsammans!
Det betyder verkligen sååå mycket!
Annons
Camera info
Camera W595
Focal length 4 mm
Aperture f/2.8
Shutter 1/160 s
ISO 64