Monday 1 December 2008 photo 3/3
![]() ![]() ![]() |
Pappa <333
för er som vill läsa allt de här så handlar det om min pappas död, och hur det är att leva utan en person som man älskar...
jag känner att jag måste skriva lite här nu, efter hur jobbigt de har varit dom senaset dagarna.
min pappa dog när jag var 10 år, han dog i cancer. jag såg honom bli sämre och sämre, jag såg honom dö bort från mig mer och mer.. jag var bara ett barn, och jag tyckte att det var jävligt jobbigt att åka hem till pappa och se honom ligga där i sin sjukhussäng och inte kunna göra nånting, han låg där dag ut och dag in, dygnet runt... jag ville vara hos honom hela tiden, men jag orkade inte, jag var inte tillräckligt stark för att se honom bli sämre och sämre... jag älskade min pappa så otroligt mkt, och jag var hans lilla prinsessa. pappa och jag har alltid haft en jätte bra relation och älskade verkligen varandra, jag och kim var allt för pappa, han älskade verkligen oss.. jag har så jävlar mkt ångest för att jag inte var hos honom hela tiden, för att jag inte sket i skolan för att vara hos honom, men jag klarade det inte, jag orkade inte.. min pappa var en underbar person, älskad av alla, han var helt perfekt, den bästa pappan man kunde ha. jag saknar honom så jävlar mkt varenda jävlar dag! jag äskar honom så enormt mkt ochh jag vill bara ha tillbaka honom, jag vill ha min pappa igen!!
jag kommer aldrig glömma den dagen, mamma kom och hämtade mig och kim i skolan, för pappas sambo hade ringt till mamma och sagt att det var dags nu, att han höll på att dö.. vi kom hem till pappa, han låg i sängen, han var inte vaken, men han var vid liv. sjuksköterskorna som var där sa att vi gärna fick sätta oss vid honom ensama och säga några sista saker till honom, att han hörde oss fast han inte var vaken.. jag sa till honom att jag älskade honom, att han inte fick lämna oss, att jag inte skulle klara det! sen hände det, dom sa att han var bort! han var död! fatatr ni, jag var där, jag såg när han dog! min egna pappa, min enga pappa låg där död!! jag kan inte med ord beskriva hur de kändes, jag ville bara dö själv, dö så jag kunde följa med pappa.. sen kom begravningen, alla var så jävlar ledsna, alla saknade min pappa!
att ha växt upp utan honom har varit riktigt jävlar jobbigt, att varje dag vakna och veta att man inte har nån pappa, att han är död.. och i alla svåra stunder, när jag verkligen har behövt honom, när jag har behövt han stöd, då har han inte funnits där..
jag älskade min pappa över allt på jorden, han var helt underbar, och jag saknar honom varje jävlar dag! det är jävligt jobbigt att leva såhär, jag försöker må så bra som mjligt, men det är svårt när man har de såhär, och ni kan inte ana hur svårt det är utan att ha varit med om de själv, men ni kan försöka förstå...
så till er som faktiskt bryr sig om mig, det betyder så jävlar mkt om ni visar det, jag försåt om de kan vara jobbigt för er med, att ni inte vet va ni ska säga och så, men bara att visa att man bryr sig, bara säga nått, ett ge en kram när som, det betyder, det hjälper verkligen! det är inte många som bryr sig om de här, men ni som faktiskt gör de, våga visa det... för jag vet att det är svårt för vissa, och jag accepterar att ni tycker det...
Pappa <333
för er som vill läsa allt de här så handlar det om min pappas död, och hur det är att leva utan en person som man älskar...
jag känner att jag måste skriva lite här nu, efter hur jobbigt de har varit dom senaset dagarna.
min pappa dog när jag var 10 år, han dog i cancer. jag såg honom bli sämre och sämre, jag såg honom dö bort från mig mer och mer.. jag var bara ett barn, och jag tyckte att det var jävligt jobbigt att åka hem till pappa och se honom ligga där i sin sjukhussäng och inte kunna göra nånting, han låg där dag ut och dag in, dygnet runt... jag ville vara hos honom hela tiden, men jag orkade inte, jag var inte tillräckligt stark för att se honom bli sämre och sämre... jag älskade min pappa så otroligt mkt, och jag var hans lilla prinsessa. pappa och jag har alltid haft en jätte bra relation och älskade verkligen varandra, jag och kim var allt för pappa, han älskade verkligen oss.. jag har så jävlar mkt ångest för att jag inte var hos honom hela tiden, för att jag inte sket i skolan för att vara hos honom, men jag klarade det inte, jag orkade inte.. min pappa var en underbar person, älskad av alla, han var helt perfekt, den bästa pappan man kunde ha. jag saknar honom så jävlar mkt varenda jävlar dag! jag äskar honom så enormt mkt ochh jag vill bara ha tillbaka honom, jag vill ha min pappa igen!!
jag kommer aldrig glömma den dagen, mamma kom och hämtade mig och kim i skolan, för pappas sambo hade ringt till mamma och sagt att det var dags nu, att han höll på att dö.. vi kom hem till pappa, han låg i sängen, han var inte vaken, men han var vid liv. sjuksköterskorna som var där sa att vi gärna fick sätta oss vid honom ensama och säga några sista saker till honom, att han hörde oss fast han inte var vaken.. jag sa till honom att jag älskade honom, att han inte fick lämna oss, att jag inte skulle klara det! sen hände det, dom sa att han var bort! han var död! fatatr ni, jag var där, jag såg när han dog! min egna pappa, min enga pappa låg där död!! jag kan inte med ord beskriva hur de kändes, jag ville bara dö själv, dö så jag kunde följa med pappa.. sen kom begravningen, alla var så jävlar ledsna, alla saknade min pappa!
att ha växt upp utan honom har varit riktigt jävlar jobbigt, att varje dag vakna och veta att man inte har nån pappa, att han är död.. och i alla svåra stunder, när jag verkligen har behövt honom, när jag har behövt han stöd, då har han inte funnits där..
jag älskade min pappa över allt på jorden, han var helt underbar, och jag saknar honom varje jävlar dag! det är jävligt jobbigt att leva såhär, jag försöker må så bra som mjligt, men det är svårt när man har de såhär, och ni kan inte ana hur svårt det är utan att ha varit med om de själv, men ni kan försöka förstå...
så till er som faktiskt bryr sig om mig, det betyder så jävlar mkt om ni visar det, jag försåt om de kan vara jobbigt för er med, att ni inte vet va ni ska säga och så, men bara att visa att man bryr sig, bara säga nått, ett ge en kram när som, det betyder, det hjälper verkligen! det är inte många som bryr sig om de här, men ni som faktiskt gör de, våga visa det... för jag vet att det är svårt för vissa, och jag accepterar att ni tycker det...
Pappa <333
Comment the photo
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
Finns vid din sida.. du är stark och du klarar det..Din pappa är uppe i himmlen och ser ner på sin vackra ängel <3
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
Jag finns för dej, det vet du! Jag vet inte hur det känns... Det gör jag inte, men jag försöker <3
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn07.dayviews.com/66/_u8/_u5/_u0/_u5/_u5/u850555/1247684856_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
43 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/s-svensson/301705281/