Saturday 23 April 2016 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Jag känner mig så fruktansvärt ensam här i Ljungby.
Jag har arbetskollegor. Det är vad jag har.
Jag har tre stycken som jag umgåtts med på fritiden det senaste året men vi umgås inte så mycket längre, det blir högst 3-4 gånger per år typ.
Det finns ingen som berättar om roliga saker som händer här, trots att de vet att jag är intresserad. De går ett gäng själv. Det enda jag kan tolka det som då är att de helt enkelt inte vill ha med mig. Man klickar ju inte med alla och en av de få jag klickat med (enligt mig då) kommer ofta med ursäkter och avbokningar men gör planer med andra på jobb så den känns ju också som att det inte är en person som faktiskt vill umgås med mig på fritiden, men är det inte bara bättre att säga det då? "Du, vi är arbetskollegor men ingen privat vänskap intresserar mig."
Min pappa har varit här en gång. Min syster ska komma om två veckor.
Min underbara My har varit här två gånger och fina Milla har varit här 2 gånger. Marcus har varit här en gång. Sen är det bara Oskaris släkt och hans vänner.
Jag är så ensam.
Annons