Thursday 25 October 2012 photo 5/7
![]() ![]() ![]() |
När det inte kunde bli värre...
Jag skriver inte bara rakt ut, upp och ner vad som har hänt mig i detalj. Vem gör det egentligen?
Nu har dagen kommit då allt verkligen har rasat samman och jag vet med mig att när det sjuka nu
tagit över min kropp och min själ de senaste dagarna... så kommer jag inte kunna stå emot. Det
är som att vara uppdelad i två personer. Jag har bara levt på ren viljestyrka sista tiden... folk
kommer kommentera och säga att jag bara vill ha uppmärksamhet, folk kommer säga att jag
är egoistisk, folk kommer säga att jag inte kommer göra det, att jag är feg och patetisk. Men vet
ni vad? Du är inte jag. Det finns alltid dem som har varit med om värre saker och det vet jag,
men man kan inte alltid tänka så och bara leva vidare. För alla har sin gräns och min är nådd.
Jag har levt i min röra i 8 år och ca. 3 år som mordhotad, med livet som insats varje gång jag
tagit steget utanför dörren. Fått höra ord som sårat mig så djupt och gör att jag tvivlar på alla
levande varelser. Jag skriver det här som ett tack för att gruppen finns, men att ni tyvärr inte
kommer kunna rädda mig. För mig har det gått för långt. Har man tagit ett beslut så har man...
Säg vad ni vill, jag kommer inte berätta grunden så det finns ingen som kan säga att det går att
lösa, för ni vet ingenting. Jag höll ut i 8 år, med ett par självmordsförsök.. men jag fick aldrig rätt
hjälp och sen stängde jag in mig och ville inte ha hjälpen. Polisen kommer behöva blandas in
och jag kan inte ge dem det dem vill ha för att kunna gå vidare, så det blir bara en ond cirkel.
Jag vill inte detta, men jag ha inget val längre. Detta var absolut min sista utväg.
Jag skyddar de få vänner jag har kvar, med mitt liv. Så kommer det också förbli, skillnaden är
att jag inte kommer finnas vid liv. Men jag kommer alltid finnas där. Precis som vanligt, bara inte
i fysisk form. Varsågod och hata mig för mitt val och för att jag skriver det på denna sidan.
Jag tycker bara ni gör ett enormt jobb och ni alla ska ha creed för att ni tagit er såhär
långt! Sök hjälp och ta emot den i tid, är samhället idioter mot er, så säg ifrån. Om jag
mot förmodan överlever nu, så kommer jag inte att vara kontaktbar på denna sidan.. Skriver
detta just för er som skulle vilja/hade behövt prata med mig och sådär, för jag ville hjälpa er!
För mitt liv kommer i sånafall spenderas på sjukhus, inläggning, massa skitmediciner, mer
polistjafs och förmodligen socialen, än en gång... Jag kan inte läka.
Men du som läser detta, kämpa på! Jag gav det 8 år utan någon hjälp.
Låt det inte gå så långt för dig. Ta emot hjälp och red upp livet igen. Jag
hade gjort det för långesen om jag hade fått chansen, men alla svek mig.
Jag har fått nog nu. Ikväll förlorade jag det enda som höll mig vid liv.
Jag skriver inte bara rakt ut, upp och ner vad som har hänt mig i detalj. Vem gör det egentligen?
Nu har dagen kommit då allt verkligen har rasat samman och jag vet med mig att när det sjuka nu
tagit över min kropp och min själ de senaste dagarna... så kommer jag inte kunna stå emot. Det
är som att vara uppdelad i två personer. Jag har bara levt på ren viljestyrka sista tiden... folk
kommer kommentera och säga att jag bara vill ha uppmärksamhet, folk kommer säga att jag
är egoistisk, folk kommer säga att jag inte kommer göra det, att jag är feg och patetisk. Men vet
ni vad? Du är inte jag. Det finns alltid dem som har varit med om värre saker och det vet jag,
men man kan inte alltid tänka så och bara leva vidare. För alla har sin gräns och min är nådd.
Jag har levt i min röra i 8 år och ca. 3 år som mordhotad, med livet som insats varje gång jag
tagit steget utanför dörren. Fått höra ord som sårat mig så djupt och gör att jag tvivlar på alla
levande varelser. Jag skriver det här som ett tack för att gruppen finns, men att ni tyvärr inte
kommer kunna rädda mig. För mig har det gått för långt. Har man tagit ett beslut så har man...
Säg vad ni vill, jag kommer inte berätta grunden så det finns ingen som kan säga att det går att
lösa, för ni vet ingenting. Jag höll ut i 8 år, med ett par självmordsförsök.. men jag fick aldrig rätt
hjälp och sen stängde jag in mig och ville inte ha hjälpen. Polisen kommer behöva blandas in
och jag kan inte ge dem det dem vill ha för att kunna gå vidare, så det blir bara en ond cirkel.
Jag vill inte detta, men jag ha inget val längre. Detta var absolut min sista utväg.
Jag skyddar de få vänner jag har kvar, med mitt liv. Så kommer det också förbli, skillnaden är
att jag inte kommer finnas vid liv. Men jag kommer alltid finnas där. Precis som vanligt, bara inte
i fysisk form. Varsågod och hata mig för mitt val och för att jag skriver det på denna sidan.
Jag tycker bara ni gör ett enormt jobb och ni alla ska ha creed för att ni tagit er såhär
långt! Sök hjälp och ta emot den i tid, är samhället idioter mot er, så säg ifrån. Om jag
mot förmodan överlever nu, så kommer jag inte att vara kontaktbar på denna sidan.. Skriver
detta just för er som skulle vilja/hade behövt prata med mig och sådär, för jag ville hjälpa er!
För mitt liv kommer i sånafall spenderas på sjukhus, inläggning, massa skitmediciner, mer
polistjafs och förmodligen socialen, än en gång... Jag kan inte läka.
Men du som läser detta, kämpa på! Jag gav det 8 år utan någon hjälp.
Låt det inte gå så långt för dig. Ta emot hjälp och red upp livet igen. Jag
hade gjort det för långesen om jag hade fått chansen, men alla svek mig.
Jag har fått nog nu. Ikväll förlorade jag det enda som höll mig vid liv.
Annons
Camera info
Camera Canon DIGITAL IXUS 80 IS
Focal length 6 mm
Aperture f/2.8
Shutter 1/60 s
ISO 80
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Thu 25 Oct 2012 22:52
jag hoppas du får det bättre där du hamnar.
att du kan släppa allt jobbigt och allt dåligt.
<3
att du kan släppa allt jobbigt och allt dåligt.
<3
2 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/angestgruppen/510636786/