Sunday 29 September 2013 photo 2/2
![]() ![]() ![]() |
det finns en del saker, som man helt enkelt bara måste förstå. mitt i all blindhet måste man ha lite förstånd. det är inte alla, som har det. jag hade inte det. jag trodde att jag var smidig och slug, när jag egentligen bara var dum i huvudet. det positiva blev att jag hade tid att observera allt och alla. jag visste hur allting fungerade från alla olika håll. droghandel, andra köp, att fixa mat, bästa sättet att skaffa pengar och så vidare. sådant som känns så självklart men när man står gömd någonstans vid torget i mörkret som töms på människor fortare än vattnet rinner ut en kran, och regnet tar till mer än vad det gjorde under dagen, då är det inte lika självklart längre. då är det bara mörkt, rått och jävligt o-stabilt. sådär o-stabilt att marken liksom gungar när man går fram. man är förvirrad, och arg, och besviken på samma gång. besviken att varje dag är sig lik, förutom den där extra tumulten som infinner sig när saker inte går igenom som de ska.
det är verkligen så, att tiden inte existerar. utan kontakt med dator då och då, skulle jag inte ha en blekaste om vad klockan är. än mindre vilken dag det är, vilken vecka det är. det enda som är säkert är årstiderna. och det blir kallare för varje dag som går. kallare utanpå och inuti. jag har lagt av med att slå i mig ett tag, men det var inte utan en kamp. det var det som kämpade mot mig, inte jag emot det. jag lät det komma. och jag vet inte hur många dagar jag låg där. men tillslut, när det tagit sig ur mig, fanns det ingenting kvar längre. det var kallt. sådär kallt som det är ute just nu, om inte kallare. lite trasigare, än jag var förut, är jag nog. på utsidan, iallafall. när jag blir sådär fruktansvärt arg, måste det ta vägen någonstans. det är ju bara jag. ingen eller ingenting annat. armarna ser ut som att de gått igenom en köttkvarn. de är så fula ändå.
Annons
2 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/angestgruppen/516230691/