Tuesday 2 March 2010 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Vilka underbara dagar!
Här kommer ett lite längre inlägg, hoppas ni har ork och lust att läsa det! :)
När jag var liten fantiserade jag alltid om att bli "sjungerska". Jag mimade framför spegeln, lärde mig alla texter till Tracy Chapmans låtar och drömde mig bort. Jag fantiserade om hur jag skulle bli "upptäckt", sjöng nästan hela tiden och folk omkring mig tyckte nog att jag var lite påfrestande emellanåt. Min familj har fått utstå ganska mycket genom åren; alltifrån falska och alltför höga toner alldeles tidigt på morgonen, till mitt ändlösa snack om att jag skulle bli en stor sångerska och skriva lika fina låtar som mina stora idoler.
Drömmen om att bli sångerska har funnits inom mig sedan jag, fyra år gammal, hoppade upp och ned i sängen tillsammans med min storasyster och sjöng till Backstreet Boys låtar. Jag tyckte att det var alldeles självklart att jag redan var en sångerska, men på senare år har jag förstått att musikbranschen är en tuff värld där endast de allra bästa och mest målinriktade artister når sina drömmar.
Jag har hållit fast vid min dröm under stunder då nästan ingen velat lyssna på mig och jag suttit själv nere i källaren med min gitarr. Jag har hållit fast vid min dröm då människor har sagt att det är en alldeles tuff bransch för mig. Jag har ibland varit nära att ge upp, men efter en stund kommer sångglädjen alltid tillbaka. Det känns som om jag aldrig haft något att välja på, då drömmen vara konstant närvarande så länge jag kan minnas.
Nu känns det som om jag gläntat på dörren intill mina drömmars värld, som om jag anat en liten del av det där livet som var så självklart för lilla sexåriga Anna. Jag vill tacka er än en gång för ert otroliga stöd. Jag vet inte om det finns någon stoltare människa på denna jord just nu. Jag har fått kramp i käkmusklerna av alla skratt och leenden, och jag har "träningsvärk" i magmusklerna av alla glädjetjut.
Nu är det 10 dagar kvar till den stora finalen i Globen, och det ska bli så spännande! Jag är så laddad och evigt tacksam över att jag fått chansen att sjunga en gång till i Melodifestivalen. Det faktum att jag till och med gick och vann min deltävling är väldigt svårt att greppa. Och under stunder då jag tycker att det som hände i helgen är totalt överväldigande, brukar jag tänka på min pappas kloka citat, som han i sin tur lärde sig av sin mamma: "Sikta mot stjärnorna så når du trädtopparna".
Nästa lördag kommer jag att stå på scen framför er alla igen, och sjunga från mitt hjärta. Framtill dess skall jag hinna med att berätta för er om allt roligt som händer - för det vore ju alldeles för tråkigt att hålla all glädje för mig själv!
Ett enorm tack till er alla. Nu siktar jag mot stjärnorna!
Anna
När jag var liten fantiserade jag alltid om att bli "sjungerska". Jag mimade framför spegeln, lärde mig alla texter till Tracy Chapmans låtar och drömde mig bort. Jag fantiserade om hur jag skulle bli "upptäckt", sjöng nästan hela tiden och folk omkring mig tyckte nog att jag var lite påfrestande emellanåt. Min familj har fått utstå ganska mycket genom åren; alltifrån falska och alltför höga toner alldeles tidigt på morgonen, till mitt ändlösa snack om att jag skulle bli en stor sångerska och skriva lika fina låtar som mina stora idoler.
Drömmen om att bli sångerska har funnits inom mig sedan jag, fyra år gammal, hoppade upp och ned i sängen tillsammans med min storasyster och sjöng till Backstreet Boys låtar. Jag tyckte att det var alldeles självklart att jag redan var en sångerska, men på senare år har jag förstått att musikbranschen är en tuff värld där endast de allra bästa och mest målinriktade artister når sina drömmar.
Jag har hållit fast vid min dröm under stunder då nästan ingen velat lyssna på mig och jag suttit själv nere i källaren med min gitarr. Jag har hållit fast vid min dröm då människor har sagt att det är en alldeles tuff bransch för mig. Jag har ibland varit nära att ge upp, men efter en stund kommer sångglädjen alltid tillbaka. Det känns som om jag aldrig haft något att välja på, då drömmen vara konstant närvarande så länge jag kan minnas.
Nu känns det som om jag gläntat på dörren intill mina drömmars värld, som om jag anat en liten del av det där livet som var så självklart för lilla sexåriga Anna. Jag vill tacka er än en gång för ert otroliga stöd. Jag vet inte om det finns någon stoltare människa på denna jord just nu. Jag har fått kramp i käkmusklerna av alla skratt och leenden, och jag har "träningsvärk" i magmusklerna av alla glädjetjut.
Nu är det 10 dagar kvar till den stora finalen i Globen, och det ska bli så spännande! Jag är så laddad och evigt tacksam över att jag fått chansen att sjunga en gång till i Melodifestivalen. Det faktum att jag till och med gick och vann min deltävling är väldigt svårt att greppa. Och under stunder då jag tycker att det som hände i helgen är totalt överväldigande, brukar jag tänka på min pappas kloka citat, som han i sin tur lärde sig av sin mamma: "Sikta mot stjärnorna så når du trädtopparna".
Nästa lördag kommer jag att stå på scen framför er alla igen, och sjunga från mitt hjärta. Framtill dess skall jag hinna med att berätta för er om allt roligt som händer - för det vore ju alldeles för tråkigt att hålla all glädje för mig själv!
Ett enorm tack till er alla. Nu siktar jag mot stjärnorna!
Anna
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
317 comments on this photo Show all comments »
Directlink:
http://dayviews.com/annabergendahl/445877752/