Friday 20 June 2008 photo 4/4
![]() ![]() ![]() |
Ingen vind kan blåsa omkull oss nu
Dom kan kalla oss fula men aldrig för grå
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss
Jag vet en pojke som är så blek, att han gör ont att titta på
mager, kantig med höjda axlar och randig tröja
och hår som inte sett sin gamla råttfärg på tusen år
och han har en flicka, rultig och glad och så kär att hon nästan spricker
Och hon skriker - Du är det sötaste som finns
Och jag, jag älskar att du nästan ramlar omkull av minsta vindpust
Men ingen vind kan blåsa omkull oss nu,
dom kan kalla oss fula men aldrig för grå
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss
Jag vet en flicka som är så lång, att hon kan röra vid stjärnorna
men ändå går med krökt rygg och känner sig minst av alla
För hon kallas flaggstång och gråter på platser så tysta och trånga
Men ingen ser vad jag ser,
hon är vacker som en ängel där hon dansar i sitt rum
Till sånger om brustna hjärtan och drömmar gjorda av glas
Oh, sötnos din kärlek kan dom aldrig plocka ner
Men ingen vind kan blåsa omkull oss nu,
dom kan kalla oss fula men aldrig för grå!
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss
Dom kan kalla oss fula men aldrig för grå
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss
Jag vet en pojke som är så blek, att han gör ont att titta på
mager, kantig med höjda axlar och randig tröja
och hår som inte sett sin gamla råttfärg på tusen år
och han har en flicka, rultig och glad och så kär att hon nästan spricker
Och hon skriker - Du är det sötaste som finns
Och jag, jag älskar att du nästan ramlar omkull av minsta vindpust
Men ingen vind kan blåsa omkull oss nu,
dom kan kalla oss fula men aldrig för grå
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss
Jag vet en flicka som är så lång, att hon kan röra vid stjärnorna
men ändå går med krökt rygg och känner sig minst av alla
För hon kallas flaggstång och gråter på platser så tysta och trånga
Men ingen ser vad jag ser,
hon är vacker som en ängel där hon dansar i sitt rum
Till sånger om brustna hjärtan och drömmar gjorda av glas
Oh, sötnos din kärlek kan dom aldrig plocka ner
Men ingen vind kan blåsa omkull oss nu,
dom kan kalla oss fula men aldrig för grå!
Och vi går hjärta mot hjärta mot solnedgången som vi
har byggt med papper och med lim, och den här världen kan ingen ta ifrån oss