Sunday 7 February 2010 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Detta är ett urklipp ur therese johansson rojos minnesblogg.
"Vår Therese var som de flesta andra, närmare bestämt väldigt mycket som alla andra – tonåring.
Men hon var också min dotter (skruttunge), sin pappas lilla gumma, sin brors nyckfulla ögonsten, morfars känsla för musik, mormors lilla blingbling, som hon fått sitt konstintresse från. Full med humor, men också i grunden en lite osäker och blyg tjej som ofta fick jobba för att få ett bättre självförtroende. Det hade hon jobbat bra med sista året och det var en gladare tjej med helt vanliga vardagliga tonårsproblem att brottas med.
Hon var sina kamraters bästa vän, i vått och torrt. Ville alltid att alla skulle vara tillsammans och hon var nog väldigt fäst vid sin f. d. pojkvän även om de inte träffades längre som jag såg det.
En natt i juni slets vår tillvaro sönder när vi... förlorade Therese.
Någonting är väldigt trasigt i våra liv sen dess. Våra liv försvann i en skogsdunge i Stureby.
Jag och min son var där mitt i natten, och vi förstod att något hemskt hade skett, där hjälpen inte hann fram i tid...
Therese hade, precis som ni själva, hela livet framför sig.
De frågor vi nu ställer oss är:
Med vilken rätt ansåg ni, N.N. (pojken) och N.N. (flickan), er ha att råda över Thereses liv?
Hur kan man ens komma på tanken??? och dessutom genomföra detta vidriga dåd?
Vad får er att tro att era egna liv är mer värda än andras?
Vi kommer aldrig få ett acceptabelt svar på våra frågor och vi kommer heller aldrig få tillbaka vår älskade Therese. Vi kan bara önska att hon alltid kommer att vara lika närvarande för er som hon är för oss. En ständigt (närvarande) påminnelse om att ni en gång i livet gjorde något fruktansvärt.
Förmodligen det enda sätt som finns att försöka sona de brott ni har begått mot henne, våra nära och kära, alla fantastiska vänner, säkerligen mot era egna familjer, mot varandra och mot er själva... är att ni tar fullt ansvar för den outhärdliga smärta ni tillfört oss, att ni visar så vi kan se att ni på ett uppriktigt sätt ångrar det ni har gjort. Vi hoppas och tror att ni känner samma smärta som vi. Använd denna smärta till att göra något gott för andra, det är så många människor berörda, så kan vi åtminstone känna att vår älskade Thereses meningslösa död och förlorade liv ändå lärde er något.
För min familj vill jag bara citera Jennifer ur Therese minnesblogg:
"Du är inte borta,
du har bara gått lite i förväg"...
Från Thereses mor, far och bror
Vibeke Raymond och Tim."
-->Ni undrar säkert varför jag eller någon annan utomstående skulle bry sig så mycket om just det här, just på grund av att jag inte kände denna tjejen. Kanske tycker ni att det är patetiskt att lägga ner tid och energi på att ägna tankarna åt det här. Men tänk då på att det här kunde ha hänt vem som helst. Detta kunde vart er bästa vän, kusin, syster.
När man läser thereses närmsta vänners minnesblogg för henne, förstår man mer. Man dömer inte, hur skulle man kunna? De har förlorat sin bästa vän. Jag skulle inte kunna leva om det hände mig. Sorgen skulle äta mig inifrån. Visst, man skiljs från sina vänner förr eller senare, men det ska inte behöva ske på det sättet, vid 15 års ålder. Och straffet för de som begick brottet mot henne och alla hennes anhöriga är alldeles för skamligt för att ens nämnas. Jag visste inte ens att hon fanns innan detta. Jag vet inte vem hon var, men efter att ha läst hennes vänners ord får man en lite tydligare bild av vem hon var. Om jag hade avlidigt hade jag inte velat något hellre än att mina vänner hade visat vem jag var. Så tänk på det. "Hon var inte den enda personen i världen. Men hon kanske betydde världen för en enda person." Så ägna en tanke åt alla som har varit, och fortfarande är med om sorgen efter en förlorad familjemedlem, släkting eller vän.
"Livet är för kort för hårda ord,
ta hand om varandra,
och älska varandra."
Peace <3
"Vår Therese var som de flesta andra, närmare bestämt väldigt mycket som alla andra – tonåring.
Men hon var också min dotter (skruttunge), sin pappas lilla gumma, sin brors nyckfulla ögonsten, morfars känsla för musik, mormors lilla blingbling, som hon fått sitt konstintresse från. Full med humor, men också i grunden en lite osäker och blyg tjej som ofta fick jobba för att få ett bättre självförtroende. Det hade hon jobbat bra med sista året och det var en gladare tjej med helt vanliga vardagliga tonårsproblem att brottas med.
Jag och min son var där mitt i natten, och vi förstod att något hemskt hade skett, där hjälpen inte hann fram i tid...
Vi kommer aldrig få ett acceptabelt svar på våra frågor och vi kommer heller aldrig få tillbaka vår älskade Therese. Vi kan bara önska att hon alltid kommer att vara lika närvarande för er som hon är för oss. En ständigt (närvarande) påminnelse om att ni en gång i livet gjorde något fruktansvärt.
Från Thereses mor, far och bror
-->Ni undrar säkert varför jag eller någon annan utomstående skulle bry sig så mycket om just det här, just på grund av att jag inte kände denna tjejen. Kanske tycker ni att det är patetiskt att lägga ner tid och energi på att ägna tankarna åt det här. Men tänk då på att det här kunde ha hänt vem som helst. Detta kunde vart er bästa vän, kusin, syster.
När man läser thereses närmsta vänners minnesblogg för henne, förstår man mer. Man dömer inte, hur skulle man kunna? De har förlorat sin bästa vän. Jag skulle inte kunna leva om det hände mig. Sorgen skulle äta mig inifrån. Visst, man skiljs från sina vänner förr eller senare, men det ska inte behöva ske på det sättet, vid 15 års ålder. Och straffet för de som begick brottet mot henne och alla hennes anhöriga är alldeles för skamligt för att ens nämnas. Jag visste inte ens att hon fanns innan detta. Jag vet inte vem hon var, men efter att ha läst hennes vänners ord får man en lite tydligare bild av vem hon var. Om jag hade avlidigt hade jag inte velat något hellre än att mina vänner hade visat vem jag var. Så tänk på det. "Hon var inte den enda personen i världen. Men hon kanske betydde världen för en enda person." Så ägna en tanke åt alla som har varit, och fortfarande är med om sorgen efter en förlorad familjemedlem, släkting eller vän.
"Livet är för kort för hårda ord,
ta hand om varandra,
och älska varandra."
Peace <3
Comment the photo
![](http://cdn07.dayviews.com/85/_u1/_u8/_u8/_u8/_u8/_u1/u1888814/1285092374_1.jpg)
det kan juh inte va mkt som står rätt till med henne lixom xd
4 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/baarajaag/441717021/