Friday 4 June 2010 photo 2/3
![]() ![]() |
Jag vill kunna se dig le, jag vill kunna se dig skratta, jag vill kunna se dig så där glad som du var innan du blev sjuk.
Men våran sista tid tillsammans så fick jag bara se dig gråta, du yrade runt och låg mest och sov, ibland önskar jag att du dog i en bilolycka eller något sånt, för då hade du inte behövt lida, så som du gjorde under det året när du hade cancern. Det går inte att beskriva hur ont det gjorde i mig när jag såg dig så nere, så borta och att bara sitta och lyssna på dig när du yrade.
Det funkade när du var hemma även om jag mådde väldigt psykiskt dåligt under den perioden, så kändes det endå så himla mycket bättre.
Men sjukhus perioden var värst. Jag gick in till dig och sa hej och kramade om dig, sen fick jag springa iväg för att jag ville inte att du skulle se mig gråta.
Det gick inte att se dig så sjuk, jag ville inte att det skulle vara min mamma som låg där i sjukhussängen i en sjukdom som hon inte skulle överleva.
Jag minns våran sista utomlandsresa tillsammans det var bara några månader innan du blev sjuk. Vi var i spanien, jag du ida och lennart. Det var där vi köpte våra halsband som jag har en idag, varje gång jag när jag ser halsbandet så påminner det mig om dig. Jag minns hur lycklig du va när vi var där nere, man såg hur ögonen lyste på dig, du log och skrattade och mådde bra, ingen av oss kunde tro att du skulle få cancer ungefär 2 måndader senare.
När du berättade att du hade fått diagnosen cancer så blev jag först helt tyst sen bröt jag ihop, men du lovade mig att du skulle kämpa så du överlevde, du lovade mig att du inte skulle lämna oss, och jag trodde på dig, du fick mig att känna mig säker när du sa så.
Jag trodde aldrig att jag skulle förlora min mamma, jag trodde att du skulle finnas vid min sida när jag växte upp, att du skulle hjälpa mig med alla problem, att jag skulle kunna få gråta ut i dina armar om det var något som hände.
Men det blir inte alltid som man tänkt sig.
Vi syns i himlen mamma, jag älskar dig!<3
-------------
Jag skriver fortfarande inte detta för att jag vill att folk ska tycka synd om mig, och sen så behöver ni inte skriva att ni finns om ni endå inte gör det, falska människor klarar jag mig bäst utan.
Men våran sista tid tillsammans så fick jag bara se dig gråta, du yrade runt och låg mest och sov, ibland önskar jag att du dog i en bilolycka eller något sånt, för då hade du inte behövt lida, så som du gjorde under det året när du hade cancern. Det går inte att beskriva hur ont det gjorde i mig när jag såg dig så nere, så borta och att bara sitta och lyssna på dig när du yrade.
Det funkade när du var hemma även om jag mådde väldigt psykiskt dåligt under den perioden, så kändes det endå så himla mycket bättre.
Men sjukhus perioden var värst. Jag gick in till dig och sa hej och kramade om dig, sen fick jag springa iväg för att jag ville inte att du skulle se mig gråta.
Det gick inte att se dig så sjuk, jag ville inte att det skulle vara min mamma som låg där i sjukhussängen i en sjukdom som hon inte skulle överleva.
Jag minns våran sista utomlandsresa tillsammans det var bara några månader innan du blev sjuk. Vi var i spanien, jag du ida och lennart. Det var där vi köpte våra halsband som jag har en idag, varje gång jag när jag ser halsbandet så påminner det mig om dig. Jag minns hur lycklig du va när vi var där nere, man såg hur ögonen lyste på dig, du log och skrattade och mådde bra, ingen av oss kunde tro att du skulle få cancer ungefär 2 måndader senare.
När du berättade att du hade fått diagnosen cancer så blev jag först helt tyst sen bröt jag ihop, men du lovade mig att du skulle kämpa så du överlevde, du lovade mig att du inte skulle lämna oss, och jag trodde på dig, du fick mig att känna mig säker när du sa så.
Jag trodde aldrig att jag skulle förlora min mamma, jag trodde att du skulle finnas vid min sida när jag växte upp, att du skulle hjälpa mig med alla problem, att jag skulle kunna få gråta ut i dina armar om det var något som hände.
Men det blir inte alltid som man tänkt sig.
Vi syns i himlen mamma, jag älskar dig!<3
-------------
Jag skriver fortfarande inte detta för att jag vill att folk ska tycka synd om mig, och sen så behöver ni inte skriva att ni finns om ni endå inte gör det, falska människor klarar jag mig bäst utan.
Comment the photo
![](http://cdn07.dayviews.com/90/_u8/_u7/_u6/_u5/_u6/u876569/1282476485_1.jpg)
men vi ska få tbx kontakten när du kommer tillbaka de ska vi!<3
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
28 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/ealexanderssoon/460236543/