Monday 28 September 2009 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Hon, med sin pärlvita nästan genomskinliga hud och med fräknar utspridda över benen.
Han, med fortfarande solkysst hud sedan alla sina resor.
Regnet som smattrar på fönsterbläcket och skapar ett kaotiskt lugn.
Han sovande och hon funderande på hur man kan ha sådan tur.
Tätt, tätt med hud mot hud. I en perfekt formad sked som om de hörde ihop.
Han med djupa andetag kittlande mot hennes öra, hon med lycka i hjärtat.
Med ett stort fluffigt täcke som omger deras liggande kroppar.
Hon med svarta naglar och han med smala, ådriga handleder.
Två händer knutna som om de aldrig ville släppa varandra, som om de inte kunde.
En natt som aldrig kan ta slut för när morgonen gryr ska de skiljas åt.
Han ska ut på en resa och hon blir lämnad kvar, men med en kärlek som inte kan ersättas.
Hon vänder sig om och tittar på honom. Ögonlocken rycker och hon vet att han drömmer.
Sömnen är orolig.
Han vaknar och säger att han drömde att han miste henne, hon säger att hon är här.
Läppar mot läppar i en kyss som smakar trygghet. Två leenden som visar att allt är bra.
Händerna knyts igen, hårdare än innan.
Han håller om henne och tänker inte släppa taget, inte förrän han måste.
Men nu är nu och båda somnar, med knottriga hudar från det öppna fönstret.
Och natten omger de båda.
Han, med fortfarande solkysst hud sedan alla sina resor.
Regnet som smattrar på fönsterbläcket och skapar ett kaotiskt lugn.
Han sovande och hon funderande på hur man kan ha sådan tur.
Tätt, tätt med hud mot hud. I en perfekt formad sked som om de hörde ihop.
Han med djupa andetag kittlande mot hennes öra, hon med lycka i hjärtat.
Med ett stort fluffigt täcke som omger deras liggande kroppar.
Hon med svarta naglar och han med smala, ådriga handleder.
Två händer knutna som om de aldrig ville släppa varandra, som om de inte kunde.
En natt som aldrig kan ta slut för när morgonen gryr ska de skiljas åt.
Han ska ut på en resa och hon blir lämnad kvar, men med en kärlek som inte kan ersättas.
Hon vänder sig om och tittar på honom. Ögonlocken rycker och hon vet att han drömmer.
Sömnen är orolig.
Han vaknar och säger att han drömde att han miste henne, hon säger att hon är här.
Läppar mot läppar i en kyss som smakar trygghet. Två leenden som visar att allt är bra.
Händerna knyts igen, hårdare än innan.
Han håller om henne och tänker inte släppa taget, inte förrän han måste.
Men nu är nu och båda somnar, med knottriga hudar från det öppna fönstret.
Och natten omger de båda.