Thursday 28 June 2012 photo 3/5
![]() ![]() ![]() |
Det va efter en klassresa till London som mitt liv slutade enligt mig.
Här Försvann jag och en rädd människa föddes.
Folk som inte haft en riktigt stor panikattack skulle aldrig kunna förstå känslan. Detta va mitt livs hemskaste 4 dagar. Jag ville bara hem, hem till tryggheten igen, dock va den inte där, den va inte kvar och kom aldrig mer tillbaka.
Min panik utspelade sig så att jag på riktigt trodde jag va sjuk, och helt fel va det av mig o kolla pulsen eftersom den va så hög att om en läkare var där så skulle de vilja kolla EKG direkt (Fakta) Pendlade mellan o frysa o svettas, sov inget då jag inte kunde ligga still. Mådde så dåligt. De dagar jag kom ut va jag själv. Va inte längre en klassresa utan det va min egna. Såklart att jag inte va med de andra, de skulle upptäcka London, jag skulle försöka överleva o inte bli tokig. Bodde på rummet i 4 dagar tills det skulle bära av hem. Paniken satt i hela vägen från London till min dörr. Och där stannade den ? :/ Läkaren o psykologen sa efter tags "bara stanna hemma" liv jag hade att jag hade fått Socialfobi och panikångest, fobisk panik mm. Resten är ett helvette bara.
små saker som att inte kunna äta middag med min egna familj tär på en tillslut. Tillslut kunde jag det, men idag börjar paniken bli som förut, lämnar bordet av räddslan av att de ska se min panik.
Vafan social fobi? är väl inte så farligt? så skulle jag tänka om jag inte heller visste. Idag vet jag att det är något hemsk, annars skulle inte mina överdoser eller längtan av att dö existera. Och ta mitt liv det kommer jag göra, inte idag inte imorgon, men snart, för gammal tänker jag inte bli. O inte heller tänker jag leva detta liv. Min borderline som spökar? Ja, och det är säkert den som kommer ta valet att få ett slut på allt. Tack vara min bästa vän socialafobin... fuck it.
Här Försvann jag och en rädd människa föddes.
Folk som inte haft en riktigt stor panikattack skulle aldrig kunna förstå känslan. Detta va mitt livs hemskaste 4 dagar. Jag ville bara hem, hem till tryggheten igen, dock va den inte där, den va inte kvar och kom aldrig mer tillbaka.
Min panik utspelade sig så att jag på riktigt trodde jag va sjuk, och helt fel va det av mig o kolla pulsen eftersom den va så hög att om en läkare var där så skulle de vilja kolla EKG direkt (Fakta) Pendlade mellan o frysa o svettas, sov inget då jag inte kunde ligga still. Mådde så dåligt. De dagar jag kom ut va jag själv. Va inte längre en klassresa utan det va min egna. Såklart att jag inte va med de andra, de skulle upptäcka London, jag skulle försöka överleva o inte bli tokig. Bodde på rummet i 4 dagar tills det skulle bära av hem. Paniken satt i hela vägen från London till min dörr. Och där stannade den ? :/ Läkaren o psykologen sa efter tags "bara stanna hemma" liv jag hade att jag hade fått Socialfobi och panikångest, fobisk panik mm. Resten är ett helvette bara.
små saker som att inte kunna äta middag med min egna familj tär på en tillslut. Tillslut kunde jag det, men idag börjar paniken bli som förut, lämnar bordet av räddslan av att de ska se min panik.
Vafan social fobi? är väl inte så farligt? så skulle jag tänka om jag inte heller visste. Idag vet jag att det är något hemsk, annars skulle inte mina överdoser eller längtan av att dö existera. Och ta mitt liv det kommer jag göra, inte idag inte imorgon, men snart, för gammal tänker jag inte bli. O inte heller tänker jag leva detta liv. Min borderline som spökar? Ja, och det är säkert den som kommer ta valet att få ett slut på allt. Tack vara min bästa vän socialafobin... fuck it.
Camera info
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn08.dayviews.com/110/_u1/_u6/_u8/_u2/_u2/_u0/u1682204/1370864933_m_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn08.dayviews.com/110/_u1/_u6/_u8/_u2/_u2/_u0/u1682204/1370864933_m_1.jpg)
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
29 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/gemensksgruppen/506957645/