Thursday 16 May 2013 photo 1/2
![]() ![]() ![]() |
Hej, jag skulle vilja be om lite råd.
Snabb bakgrundsinfo; När jag var 13 år gammal blev jag diagnotiserad med PTSD (Posttraumatiskt stressyndrom) och depression, och har sen dess varit medicinerad för det (och är det fortfarande). Fick senare även Borderline, och har drag av manodepressivitet (men inte tillräckligt för att nå full diagnos). Jag har gjort ett antal självmordsförsök (senaste var ca fyra år sedan) och även haft ett självskadebeteende. Jag har verkligen varit nere på bottnen, mer än en gång, men nu lyckats sluta skada mig själv och lever nu ett relativt "friskt" liv. Jag har kommit väldigt långt och kämpar varje dag för att skapa ett bra liv för mig själv och min sambo. Min läkare på psykiatrin anser att jag inte längre är en fara för mig själv, och jag har själv hanterat mina mediciner under lång tid nu utan problem.
Jag strävar efter en bra framtid, och vill inte dö längre. Jag är alltså INTE självmordsbenägen.
I alla fall; jag har ganska allvarliga problem med mina knän (jag är överrörlig, vilket är grunden till problemet). Nu är problemen med knäna så pass illa så jag knappt kan gå, och har svårt att röra mig ens i lägenheten på grund av smärtan (har svårt att ta mig till och från sängen, till toaletten osv.) Så igår var jag och träffade en ortoped, min mamma följde även med som stöd.
Jag var där för fysisk smärta i knäna, men blev väldigt illa behandlad och fick inte vården jag behövde på grund av min historia som psykiskt sjuk.
Han var väldigt nedlåtande mot mig och tilltalade bara min mamma, och istället för att faktiskt diskutera mina knän så drog han istället återkommande upp gamla(!) saker angående min psykiska hälsa. Istället för att prata om mina knän undrade han hur gammal jag var när jag började medicineras, frågade vad det var för trauma som gav mig diagnosen PTSD, varför jag ville ta livet av mig år 2009, om jag fortfarande har kontakt med personen som misshandlat mig osv. Betydligt mer än vad jag anser är professionellt, och det gjorde mig väldigt illa till mods.
Efter en väldigt, väldigt kort undersökning av knäna säger han att det förmodligen bara är en liten inflammation i varje knä, och att jag bara "överansträngt mig lite". Vilket absolut inte förklarar mina återkommande problem. Han säger även; "Ja, man får ju inte sluta helt att gå på benen bara för att man tycker att det gör lite ont", vilket för mig med brutal smärta känns fruktansvärt nedlåtande.
Han förklarar även att han skulle sätta in starkare smärtstillande för en "vanlig" patient, men att jag "inte kan hantera det", och håller fast vid det trots att jag och mamma säger att jag visst klarar det. Medicinen han skulle skriva ut till "vanliga" patienter har jag för övrigt tagit innan vid en brännskada, utan problem.
Istället skickas jag hem med ALVEDON (som jag förövrig förklarat att jag provat med hemma utan resultat) och en värkgel (även det har jag provat receptfritt...).
Han är även tydlig med att jag inte får hantera alvedonen själv, utan min mamma måste dosera ut till mig. Min mamma kliver in och säger att jag hanterar betydligt starkare medicin själv och att hon inte är ett dugg orolig och att min läkare på psykiatrin också anser att jag numera kan hantera min egen medicin, men han lyssnar inte. Jag tar otroligt illa upp, jag menar; alvedon har jag ju redan hemma.
I slutet av mötet var jag så förkrossad över att inte ha fått hjälp, och för att ha blivit behandlad som ett psykfall, så jag knappt kunde prata längre. Jag satt bara tyst och försökte att inte börja gråta. Då böjer han sig fram mot mig och säger "blev du lite stressad nu?". Även det i väldigt nedlåtande ton.
Idag fick dock min mamma tag i en annan läkare som anser att jag visst klarar av starkare smärtstillande OCH kan hantera det själv. Så nu har jag i alla fall fått hjälp, men känner mig fortfarande förnedrad efter mötet med ortopeden.
----
Det jag undrar över är vart bästa stället är att vända sig till för klagomål? Och om ni tycker att det här är värt att ta upp med t.ex. patientnämnden?
Annons
På denna hemsidan står det man behöver veta om man vill göra en anmälan http://www.socialstyrelsen.se/klagapavarden
Jag tycker absolut att du ska anmäla! Du har helt klart blivit väldigt illa behandlad och jag känner aldeles för mycket igen mig i det du skriver. Jag har också problem med överrörliga leder i knäna , vilket gjort att jag haft jätteont i flera år. När jag vände mig till vårdcentralen fick jag inte ens en tid för "det är nog bara lite ångest" tyckte de på vårdcentralen.
Jag tycker absolut att du ska anmäla! Du har helt klart blivit väldigt illa behandlad och jag känner aldeles för mycket igen mig i det du skriver. Jag har också problem med överrörliga leder i knäna , vilket gjort att jag haft jätteont i flera år. När jag vände mig till vårdcentralen fick jag inte ens en tid för "det är nog bara lite ångest" tyckte de på vårdcentralen.
![](http://cdn08.dayviews.com/113/_u3/_u3/_u1/_u2/_u2/_u1/u3312215/1424633379_m_1.jpg)
Alexile
Thu 16 May 2013 21:15
Tusen tack för hjälpen och svaret! Ska absolut gå in och läsa där :)
Usch, mitt förtroende för läkare (både "vanliga" och i psykiatrin) är verkligen inte stort efter att ha blivit dåligt behandlad flera gånger. Det är så pass att jag verkligen drar mig för att söka hjälp.
Fick förövrig reda på att jag är väldigt överrörlig för bara ett par år sedan, när jag redan sökt hjälp världigt länge. Jag visste ju att jag kan vrida speciellt benen mycket, men visste inte hur skadligt det kan vara. Just nu skramlar knäskålarna typ bara runt där inne...
Helt sjukt att de kunde säga en sån sak till dig! De borde själv prova att ha våra ben ett tag...
Usch, mitt förtroende för läkare (både "vanliga" och i psykiatrin) är verkligen inte stort efter att ha blivit dåligt behandlad flera gånger. Det är så pass att jag verkligen drar mig för att söka hjälp.
Fick förövrig reda på att jag är väldigt överrörlig för bara ett par år sedan, när jag redan sökt hjälp världigt länge. Jag visste ju att jag kan vrida speciellt benen mycket, men visste inte hur skadligt det kan vara. Just nu skramlar knäskålarna typ bara runt där inne...
Helt sjukt att de kunde säga en sån sak till dig! De borde själv prova att ha våra ben ett tag...
![](http://cdn07.dayviews.com/114/_u6/_u7/_u7/_u4/_u8/u677480/1447758248_m_1.jpg)
Samma här, jag känner jämt när det är något att de bara kommer skylla på min psykiska ohälsa. Tycker att det är fel att vårdcentralen överhuvudtaget ska se att man har psykisk ohälsa efter som de inte kan behandla alla lika. Allt man känner bortförklaras till ångest.
Jag gick till en privat sjukgymnast för att få hjälp tillslut.
Jag gick till en privat sjukgymnast för att få hjälp tillslut.
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/75027_1216635955.jpg)
Emmaaoo
Thu 16 May 2013 21:51
är sjukt hur man kan bli behandlad! men det där med att vårdcentralen kan se om man har kontakt med psykiatrin kan man hindra. min kontakt på vuxen psyk gav mig ett papper som jag skrev på som hindrade övriga vårdenheter att komma åt min journaler och se min kontakt med just psykiatrin. :-)
5 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/gemensksgruppen/514389681/