Tuesday 15 October 2013 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Heey,
Jag tänkte bara berätta en del av min historia.
För det är bara av den delen som jag behöver hjälp med just nu. Så varsegoda att lyssna om ni orkar och vill.
Jag är en tjej på 17år, när jag var 7år så fick jag mina första hörapparater. Men jag föddes faktiskt med hörselnersättning. Inte så farlig men det gör faktiskt allt mycket jobbigare som det är nu. Jag vart som liten mobbad för mina hörapparater. Men jag hade mina storebröder som hjälpte mig. (4 & 1år äldre än mig). Jag klarade mig och rädslan för att bli mobbad igen eller för att vara utstött vart mindre med tiden. Jag var ganska glad när det vart bättre och sen i fyran så flyttade vi ut på landet i en liten stad kallad Linghem. Jag fick många bra kompisar där och trivdes. Jag hade inte så mycket problem dom närmaste åren men när min bror gick i åttan och jag sjuan så gick han in i väggen. Han klarade inte av skolan och hade det riktigt svårt. Varje gång jag gick hemifrån på morgonen så var jag rädd och ledsen. Då jag och han alltid har varit mer som tvillingar och jag känner det han gör. Jag var alltid rädd för att en dag komma hem och hitta honom hängandes i trappen. Jag vart alltid rädd och orolig i skolan i sjuan och åttan då det var som värst för min bror. Men så fick han hjälp och han vart utred för grov dyslexi. Han fick antideprisiva tableter och han blev lite bättre. Jag kunde gå hemifrån utan att alltid kolla på klockan för att se hur långt det var kvar tills jag fick komma hem och se att han mådde bra och alltid tveka i dörren för rädslan över hur det kunde ha varit. Jag klarade mig igenom den tiden också och det gjorde även min bror. På jullovet för två år sen så flyttade Mamma, extra pappa och mina systrar och min storebror (1år äldre) upp hit, till Avesta där vi nu bor. Jag fick vara kvar ett halvår hos en kompis till familjen och hans två barn. Ett helt halvår bodde jag inte hemma utan fick jobba upp mina IG'n till Gn helt själv och varje kväll somnade jag gråtandes. Där började jag må riktigt dåligt, jag fick svårt att sova och äta. Jag var alltid trött och orkade inte med något. När jag sedan fick flytta hem igen så skulle jag börja Bygg där på hösten. Jag mådde lite bättre men sen när skolan började så kände jag ju ingen och min klass bestod av bara grabbar. Jag gick helt enkelt in i väggen. Jag klarade inte av att gå dit och allt oftare så sa jag att jag inte mådde bra och stannade hemma. Jag låg och sova nästan hela dagarna och åt nästan ingenting. Mamma sökte då hjälp. Hon orkade inte gå igenom det här igen. Vi fick kontakt med sjukhuset i Avesta och dom började då ta massor av prover och röntgen på lungor, hjärta osv. För att försöka förstå varför jag inte orkade med något eller inte åt. Men sen vart vi skickade till BUP och dom förstod att jag inte mådde något bra alls. Så jag fick antidepressiva tabletter och vart sjukskriven resten av halvåret. Efter jul igen så vart det massor av möten med skolan och sånt. Sen så fick jag gå två förmiddagar i veckan för att läsa Matte, Svenska och Engelska. Så jag började gå igen och när sommaren kom så mådde jag så där. Jag fick sen i slutet av sommaren sömntabletter och det hjälpte jag somnade och sov bättre. Sen började jag Vård och Omsorg iår och det vart bättre. Jag trivs i min lilla klass och det är underbart. Men jag har jätte stora problem med att gå upp och komma iväg till skolan. Vissa dagar vill jag bara inte. Jag behöver hjälp att ta mig upp och gå iväg och även hjälp för att stanna kvar hela dagarna. Vi har även våran pappa, han är inte så särskilt bra på att vara pappa.. Han får en att må dåligt över att man inte kommer ner till honom (Norrköping) då man planerat med honom men sen mår skit. Han greppar tag hårt i armarna när man gör något som är emot hans regler.. (T.ex om man bråkar med sina syskon). Han verkar inte heller bry sig om oss tjejer (Syster 14år och mig), När vi mådde som dåligast här uppe frågade vi om vi fick flytta hem till honom då vi hade massor av vänner och så där nere. Han sa bara att vi inte kunde flytta mitt i ett läsår och att dom inte hade plats för oss där. Tänk då att våra storebröder hade bott hos honom då... "/
Om du läste igenom hela det här så är du guldvärd.
Kan någon snälla hjälpa mig. Jag vill inte trassla till skolan för att min pappa är CP..
Annons
Comment the photo
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Fri 25 Oct 2013 18:00
Men gumman!
Förstår dig till 100% min såkallade pappa är lika dan och blir bara värre och värre sedan mamma dog för närmare 6 år sen.. Han bodde ej tsm med henne eller ngt han hade sitt liv, men va ju illa tvungen att flytta till han sen när de skedde, så jag förstår dig verkligen, kan ge dig råd och stöd om du behöver, skriv bara i pm, kram<3
Förstår dig till 100% min såkallade pappa är lika dan och blir bara värre och värre sedan mamma dog för närmare 6 år sen.. Han bodde ej tsm med henne eller ngt han hade sitt liv, men va ju illa tvungen att flytta till han sen när de skedde, så jag förstår dig verkligen, kan ge dig råd och stöd om du behöver, skriv bara i pm, kram<3
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Tue 22 Oct 2013 12:12
Vad är det du behöver råd i riktigt?
![](http://cdn08.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Anonymous
Wed 23 Oct 2013 22:29
Jaha, skriv ut ett "hej jag vill ha stöttning från någon"
och skriv din skype så kan folk adda härifrån :) finns de som gärna hjälper till!
och skriv din skype så kan folk adda härifrån :) finns de som gärna hjälper till!
6 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/gid3337858/516394803/