Saturday 29 December 2012 photo 1/12
![]() ![]() ![]() |
Gud den här blev verkligen lång :ss .. Men hoppas du gillar den @zzannahh :)
FÖRLÅT ATT DEN BLEV "ÖVERDRIVET" LÅNG
.
För tre år sedan förlorade jag båda mina föräldrar i en bil olycka och det fick mig att göra en massa saker jag inte borde göra, jag började röra mig med skolans "gangster" gäng, som gjorde att jag börja testa droger, drack nätterna långa, skolade ifrån varje lektion i veckor. Det enda valet för socialen i slut ändan var att flytta mig helt ifrån kommunen och stället där jag var bosatt, jag flyttades flera hundra kilometer ifrån Skellefteå till England. Jag hatade totalt mitt liv eftersom att jag enligt mig själv hade så underbara vänner och inget kunde bli bättre. Jag smet många gånger ifrån familjen i England men hann aldrig längre än flygplatsen då flygbolagen hade blivit meddelade alla mina person uppgifter så allt sket sig. Det gick ett par år innan jag hade blivit mitt gamla jag den snälla, omtänksamma, hjälpsamma och spralliga Zanna, jag hade äntligen fått tillbaka mitt mellan långa hår och lämnat allt med emo och "gangster" stil åt sidan och förträngt allt, om jag nu tänker efter nu så skäms jag otroligt för hur jag betedde mig, det var inte mina foster familjers fel att jag förlorat min familj, det var min vän y/n ifrån min klass på det estetiska gymnasiet som hjälpte mig till rätta vägar igen och det är jag otroligt tacksam för. Dock så har inte vi lika bra kontakt längre efter att jag la av med musiken då jag kände att jobba på starbrucks och att gå i skola var för mycket. Men jag trivs på starbrucks och det är helt okej att ha det som jobb. Min engelska hade blivit hundra gånger bättre än vad det var i början och jag kunde börja söka jobb. Första platsen jag fick napp på var Starbrucks inne i stan. Under sommar lovet stiger jag upp kring 7 slaget medans mina kompisar kan sova vidare, men vill man något gör man allt för det, right ?! .
Allt det där var ditt första inlägg på bloggen. Du loggade ut stängde ner datorn, slängde en sista blick på spegeln och gick ut ur rummet. - Jag går nu. Det var det sista du sa innan du riktade stegen mot starbrucks. Det var endast 5 minuters väg att gå så det var lugnt.
- Halloooo. Skrek Niall glatt som vanligt, när han fick syn på mig.
- Heeeeeey buddie. svarade du glatt. .
Niall är min kollega och vi har varit otroligt bra vänner sedan min första dag här, han är en otroligt fin kille, med världens underbaraste personlighet och skratt, vi hänger även under fritiden då och då, i alla fall när vi har tid, men oftast så tar skollivet över, men nu under sommarlovet så har vi verkligen passat på att hänga varje dag. Dock så finns det ett problem där jag tror nog att jag känner extremt mycket mer för Niall än vad han gör för mig, hela jag får fjärilar i magen varje gång jag ser honom, och varje gång han pratar är hans läppar så frestande men jag håller emot, jag vill inte förstöra våran vänskap som vi har nu. Jag har pratat med min syster, eller vad ska jag kalla henne hon är inte min biologiska syster men efter alla år i familjen känns det som de. Hon säger att jag ska berätta precis hur jag känner, hon har flera gånger slagit in numret och bett mig ringa honom men jag har bara slängt mobilen på sängen och … vägrat.
-
Du stog i mina egna tankar och funderade på allt och inget när du hoppade till av att Niall knäppte med fingrarna framför ditt ansikte..
- Hallå ,hur är det Zanna, mår du bra. frågade han smått bekymrat
- Ja jaadå . Inte vaknat till liv ännu antar jag.
- Hahaaa, men jag antar att vi måste öppna nu den är snart halv åtta . Svarade han
- Ja självklart.
Du drog på förklädet och satte fart. Dagen gick snabbt och dagens slut var här… Jag vet inte det kanske är bäst att berätta hur jag känner, för om han inte känner likadant måste jag gå vidare. Tänkte du för dig själv. Du tog tre djupa andetag och gick fram till honom där han stog och drog på sig jackan.
- Så ska du gå hem idag eller hämtar din mor dig.
- Jag går, hur så. Undrade han
- Nej tänkte bara ifall vi skulle ta samma väg, det är ju trotts allt inte långt mellan våra lägenheter.
- Ja självklart. Svarade han och sken upp i ett leende.
Tystnaden mellan er var ovanligt pinsam, vanligtvis så brukar ni tala om en massa olika och gångvägen brukar kännas som ett stenkast, men inte nu. Det kändes som att hjärtat skulle stanna p.ga din närvositet.
- Uhhm .. Sa vi i mun på varann
- Du kan börja svarade jag snabbt.
- Ååh .. Jag vet inte alls hur jag ska säga det här, började han...
Det här kan förstöra allt, vilket jag egentligen inte vill, men jag antar att det här är ett måste för att få veta om jag ska gå vidare eller inte..
Du vet redan från första dagen då du började på starbrucks och jag fick vara den som visade runt .. Sa han och stannade.
- Ja fortsätt.. Var det enda jag fick fram, även fast det jag mest av allt ville var att slänga mig i hans armar och berätta hur jag känner.
- Jaa .. Sedan den dagen är det här det enda jag velat göra .. Sa han och stannade upp. Han kollade rakt in i ögonen och hans ansikte började komma ovanligt nära ditt, ditt hjärta skenade iväg och du viste inte alls hur du skulle bete dig, mer hann du inte tänka innan han hade placerat en perfekt kyss på dina läppar. Han ställde sig normalt igen och orden jag älskar dig mer än en vän, orden ekade i dina öron, vilket måste betyda att han precis sagt dom. En otroligt stor lättnad och suck lämnade din kropp och du slängde dig i hans famn . - Det där är allt jag velat säga i flera månader, sa du med gråten i halsen.. Men jag har inte vågat, har varit för rädd .. Än en gång avbröts dina tankar och din mening då hans läppar placerades på din och du besvarade kyssen, känslan var obeskrivlig.. Du var lyckligare än någonsin och alla bekymmer och oroliga känslor var borta, du hade fått din dröm kille och ditt liv var på topp igen.
För tre år sedan förlorade jag båda mina föräldrar i en bil olycka och det fick mig att göra en massa saker jag inte borde göra, jag började röra mig med skolans "gangster" gäng, som gjorde att jag börja testa droger, drack nätterna långa, skolade ifrån varje lektion i veckor. Det enda valet för socialen i slut ändan var att flytta mig helt ifrån kommunen och stället där jag var bosatt, jag flyttades flera hundra kilometer ifrån Skellefteå till England. Jag hatade totalt mitt liv eftersom att jag enligt mig själv hade så underbara vänner och inget kunde bli bättre. Jag smet många gånger ifrån familjen i England men hann aldrig längre än flygplatsen då flygbolagen hade blivit meddelade alla mina person uppgifter så allt sket sig. Det gick ett par år innan jag hade blivit mitt gamla jag den snälla, omtänksamma, hjälpsamma och spralliga Zanna, jag hade äntligen fått tillbaka mitt mellan långa hår och lämnat allt med emo och "gangster" stil åt sidan och förträngt allt, om jag nu tänker efter nu så skäms jag otroligt för hur jag betedde mig, det var inte mina foster familjers fel att jag förlorat min familj, det var min vän y/n ifrån min klass på det estetiska gymnasiet som hjälpte mig till rätta vägar igen och det är jag otroligt tacksam för. Dock så har inte vi lika bra kontakt längre efter att jag la av med musiken då jag kände att jobba på starbrucks och att gå i skola var för mycket. Men jag trivs på starbrucks och det är helt okej att ha det som jobb. Min engelska hade blivit hundra gånger bättre än vad det var i början och jag kunde börja söka jobb. Första platsen jag fick napp på var Starbrucks inne i stan. Under sommar lovet stiger jag upp kring 7 slaget medans mina kompisar kan sova vidare, men vill man något gör man allt för det, right ?! .
Allt det där var ditt första inlägg på bloggen. Du loggade ut stängde ner datorn, slängde en sista blick på spegeln och gick ut ur rummet. - Jag går nu. Det var det sista du sa innan du riktade stegen mot starbrucks. Det var endast 5 minuters väg att gå så det var lugnt.
- Halloooo. Skrek Niall glatt som vanligt, när han fick syn på mig.
- Heeeeeey buddie. svarade du glatt. .
Niall är min kollega och vi har varit otroligt bra vänner sedan min första dag här, han är en otroligt fin kille, med världens underbaraste personlighet och skratt, vi hänger även under fritiden då och då, i alla fall när vi har tid, men oftast så tar skollivet över, men nu under sommarlovet så har vi verkligen passat på att hänga varje dag. Dock så finns det ett problem där jag tror nog att jag känner extremt mycket mer för Niall än vad han gör för mig, hela jag får fjärilar i magen varje gång jag ser honom, och varje gång han pratar är hans läppar så frestande men jag håller emot, jag vill inte förstöra våran vänskap som vi har nu. Jag har pratat med min syster, eller vad ska jag kalla henne hon är inte min biologiska syster men efter alla år i familjen känns det som de. Hon säger att jag ska berätta precis hur jag känner, hon har flera gånger slagit in numret och bett mig ringa honom men jag har bara slängt mobilen på sängen och … vägrat.
-
Du stog i mina egna tankar och funderade på allt och inget när du hoppade till av att Niall knäppte med fingrarna framför ditt ansikte..
- Hallå ,hur är det Zanna, mår du bra. frågade han smått bekymrat
- Ja jaadå . Inte vaknat till liv ännu antar jag.
- Hahaaa, men jag antar att vi måste öppna nu den är snart halv åtta . Svarade han
- Ja självklart.
Du drog på förklädet och satte fart. Dagen gick snabbt och dagens slut var här… Jag vet inte det kanske är bäst att berätta hur jag känner, för om han inte känner likadant måste jag gå vidare. Tänkte du för dig själv. Du tog tre djupa andetag och gick fram till honom där han stog och drog på sig jackan.
- Så ska du gå hem idag eller hämtar din mor dig.
- Jag går, hur så. Undrade han
- Nej tänkte bara ifall vi skulle ta samma väg, det är ju trotts allt inte långt mellan våra lägenheter.
- Ja självklart. Svarade han och sken upp i ett leende.
Tystnaden mellan er var ovanligt pinsam, vanligtvis så brukar ni tala om en massa olika och gångvägen brukar kännas som ett stenkast, men inte nu. Det kändes som att hjärtat skulle stanna p.ga din närvositet.
- Uhhm .. Sa vi i mun på varann
- Du kan börja svarade jag snabbt.
- Ååh .. Jag vet inte alls hur jag ska säga det här, började han...
Det här kan förstöra allt, vilket jag egentligen inte vill, men jag antar att det här är ett måste för att få veta om jag ska gå vidare eller inte..
Du vet redan från första dagen då du började på starbrucks och jag fick vara den som visade runt .. Sa han och stannade.
- Ja fortsätt.. Var det enda jag fick fram, även fast det jag mest av allt ville var att slänga mig i hans armar och berätta hur jag känner.
- Jaa .. Sedan den dagen är det här det enda jag velat göra .. Sa han och stannade upp. Han kollade rakt in i ögonen och hans ansikte började komma ovanligt nära ditt, ditt hjärta skenade iväg och du viste inte alls hur du skulle bete dig, mer hann du inte tänka innan han hade placerat en perfekt kyss på dina läppar. Han ställde sig normalt igen och orden jag älskar dig mer än en vän, orden ekade i dina öron, vilket måste betyda att han precis sagt dom. En otroligt stor lättnad och suck lämnade din kropp och du slängde dig i hans famn . - Det där är allt jag velat säga i flera månader, sa du med gråten i halsen.. Men jag har inte vågat, har varit för rädd .. Än en gång avbröts dina tankar och din mening då hans läppar placerades på din och du besvarade kyssen, känslan var obeskrivlig.. Du var lyckligare än någonsin och alla bekymmer och oroliga känslor var borta, du hade fått din dröm kille och ditt liv var på topp igen.
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
- Så ska du gå hem idag eller hämtar din mor dig.
- Jag går, hur så. Undrade han
- Nej tänkte bara ifall vi skulle ta samma väg, det är ju trotts allt inte långt mellan våra lägenheter.
- Ja självklart. Svarade han och sken upp i ett leende.
Tystnaden mellan er var ovanligt pinsam, vanligtvis så brukar ni tala om en massa olika och gångvägen brukar kännas som ett stenkast, men inte nu. Det kändes som att hjärtat skulle stanna p.ga din närvositet.
- Uhhm .. Sa vi i mun på varann
- Du kan börja svarade jag snabbt.
- Ååh .. Jag vet inte alls hur jag ska säga det här, började han...
Det här kan förstöra allt, vilket jag egentligen inte vill, men jag antar att det här är ett måste för att få veta om jag ska gå vidare eller inte..
Du vet redan från första dagen då du började på starbrucks och jag fick vara den som visade runt .. Sa han och stannade.
- Ja fortsätt.. Var det enda jag fick fram, även fast det jag mest av allt ville var att slänga mig i hans armar och berätta hur jag känner.
- Jaa .. Sedan den dagen är det här det enda jag velat göra .. Sa han och stannade upp. Han kollade rakt in i ögonen och hans ansikte började komma ovanligt nära ditt, ditt hjärta skenade iväg och du viste inte alls hur du skulle bete dig, mer hann du inte tänka innan han hade placerat en perfekt kyss på dina läppar. Han ställde sig normalt igen och orden jag älskar dig mer än en vän, orden ekade i dina öron, vilket måste betyda att han precis sagt dom. En otroligt stor lättnad och suck lämnade din kropp och du slängde dig i hans famn . - Det där är allt jag velat säga i flera månader, sa du med gråten i halsen.. Men jag har inte vågat, har varit för rädd .. Än en gång avbröts dina tankar och din mening då hans läppar placerades på din och du besvarade kyssen, känslan var obeskrivlig.. Du var lyckligare än någonsin och alla bekymmer och oroliga känslor var borta, du hade fått din dröm kille och ditt liv var på topp igen.
-
Det var ända till slutet från det :)
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/default_avatar_M.png)
Ska läsa så fort jag får datan imon:)
11 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/gid3409681/512030244/