Friday 6 March 2009 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Friday 6 March 2009 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Hon tittade på honom utan att säja något.
Han tittade tillbaks och efter en stund sa han:
- Så har du aldrig tittat på mig.
Hon svara inte, och tittade ner i bordet.
Han fråga: vad är det?
Hon svara inte.
- Det käns som blicken du gav mej innehöll både hat sorg och kärlek,
sa han tyst och plågsamt.
- Mm och jag vet inte vad jag ska ta mig till, sa hon tyst.
- Du älskar mig och hatar mej på samma gång, sa han och tittade på henne.
- Hur vet du det? frågade hon tyst.
- Jag vet inte jag bara känner.
Vad är det för konstigt med honom, han känner ju vad jag känner.
Hon tror nog säkert att jag är dum i huvet som påstår att jag känner vad hon känner.
- Men varför? frågar hon.
- Jag vet inte, men jag tror jag ska lära mej förstå.
- Förstå vad? frågade hon fundersamt.
Det blev tyst en stund, han viste inte vad han skulle svara.
Han ville inte skrämma henne med sina tankar.
Hon sulle inte förstå åndå, han viste inte vad han skulle tänka eller säja.
Det kändes som hans öde var att förstå världen, människan, livet och kärleken.
men det kulle hon aldrig förstå.
- Hallå? sa hon högt.
- ..va? vad?
- Vad är det du ska förstå? sa hon ilsket.
- Vet inte, men du kommer inte tro mej.
- Nähä skit i det då, sa hon ilsket och reste sig.
- Nej vänta, jag älskar ju dej.
- Du beter dej inte som du gör det.
- Är det därför du hatar mej?
Hon vände sig om och gick mot dörren.
Han tänkte för sig sjelv: jag bara förstör för mig sjelv och jag hatar det.
Han insåg att man kan inte ha kärlek om man inte förstår den.
Så nu vet han inte vad han ska göra men han måste lära sig att förstå.
Förstå sig på kärleken för att kunna få den.