Monday 12 August 2013 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Okey, backing up. Det fanns en tid då allt var lättare, det är länge sedan nu, men den tiden existerade. Som jag redan sagt så besökte jag England över sommaren, mina farföräldrar bor där och det är mitt hemland. Jag och min familj flyttade till Sverige när jag var 5 år, jag minns inte varför men vi hade det bra. Det vill säga fram till min 11årsdag, vi var på vägen hem från en dag på Zoo. Min far körde och min mor bråkade med min lillasyster som inte ville sitta still. Ingen såg bussen fören det var försent. Lily omkom direkt. Min mor senare på kvällen. Min far lever, men han föll in i koma kort efter operationerna på akutmottagningen. Det var den kvällen jag för första gången träffade Sebb. Hans mamma var en av sköterskorna på mottagningen och han sprang runt och lekte i ett av väntrummen. När läkaren förklarat för mig hur det stod till och att han på grund av min fars tillstånd tillkallat socialmyndigheterna, kunde jag inte göra annat än att gråta. Sebastian hade kommit springande igenom korridoren där jag satt, men ett felvikt och skrynkligt pappersflygplan i handen. Han hade hört mig snyfta och stannat till. Utan att säga något la han sitt trasiga pappersplan bredvid mig och gick sedan tillbaka till sin mamma.
Kort därefter kom en dam och hämtade mig, någon vecka senare placerades jag hos en fosterfamilj i väntan på att min far skulle bli bättre. Vilket han inte blev. Så vid 15års ålder övertalade jag mina farföräldrar att köpa mig en lägenhet närmare sjukhuset och har nu bott där i snart två år. Och på hyllan ovanför mitt skrivbord ligger Sebastians gamla skrynkliga pappersflygplan. Damen som hämtat mig från sjukhuset den kvällen hade tagit med sig planet och när jag några veckor senare stötte på Sebastian på lekparken utanför den nya skolan och han berättade att han gett mig planet på sjukhuset, bestämde jag mig för att behålla det. Vilket jag gjort i alla dessa år.
"Jackson?" Roger, skolans kurator såg frågande på mig.
"Oh, sorry. Sa du nått?" Jag undvek hans granskande blick och kollade på klockan ovanför dörren.
"Jag tror att vi avslutar för idag, eller vad säger du?" Han studerade mig och jag nickade till svar, tog min väska och skyndade ut genom dörren samtidigt som mobilen pep till.
¤Drar ner till pizzerian, möts vi där?¤ Jag knappade in ett snabbt "Okej." och skyndade till lektionen.
Annons