23 May 2011
![](http://cdn07.dayviews.com/cdn/img/v4/Dagstexter_pil.png)
Konsten att hata
Jag har verkligen problem när man tänker efter. Att tänka så som jag gör om andra, är egentligen inte riktigt okej. Att tycka på ett visst sätt om andra, är inte heller alltid rätt. Vidare är egentligen mitt synsätt rätt hårt. På sätt och vis hatar jag väl alla.
Det handlar inte om avundsjuka, svartsjuka eller dålig självkänsla. Ibland hatar jag bara. Hatar utan egentligen någon konkret anledning. Hata någon för att jag tycker att personen är ful.
Det är på så många sätt fel. Har byggt upp sedan länge att tjockisar, knubbisar, ana's och mia's utan snygg och framhävande benstomme är fula och borde inte vara värt deras möda att gå igenom allt som dom gör. Ibland vill jag bara ge ett rep, en kniv eller en pistol till självmordsbenägna. Bara för att hjälpa dom. Jag pallar nämligen verkligen inte med att ni är sådana. Jag sitter liksom hellre i fängelse för medhjälp, än att sitta och lyssna på dessa självdestruktiva människor.
Jag kan hata allt och alla egentligen. Det är egentligen väldigt få som är accepterade. Jag umgås bara med just dom som faller inom den kategorin som godkända. Känner dom sig självmordsbenägna någon gång, så självklart ger jag dom inte något hjälpmedel för att få det överstökat. Nej, jag hjälper dom då precis som en vän ska. Genom att finnas där, oavsett läge. Jag kör inte falskspel. Frågar du mig rätt ut vilken kategori du tillhör. Får du svaret. Men du får också vara beredd på att höra det om du ber om det.
Jag hjälper allt som oftast endast mina närmaste vänner. Ni är faktiskt bara någon enstaka som faller inom den kategorin. Bortsett från typ Langelus, min familj och så där. Ni som jag inte känt sedan barnsben, har tyvärr hamnat i kategorin "just don't care". Jag känner er trots allt inte längre. Vad jag menar med "allt som oftast" är att det händer att jag träffar människor som är mobbade, utsötta ur samhället, det är dessa som även dom faller in i kategorin "bry mig om". För jag vill hjälpa dom. Men så fort dom har någon form av självförtroende, måste dom helt enkelt förtjäna för att stå kvar på plats.
Det är ungefär som en tjej jag en gång kände. Jag brydde mig inte om henne när hon började i vår klass. Det var ingen mening, hon hade en pojkvän i samma klass. Efter ett tag tog förhållandet slut och mina klasskamrater började avsluta all vänskap med henne. Vissa började även att mobbas. Då ställde jag mig där, som en liten mur. Som en sköld, för att se till att hon blev bättre. Allt eftersom tiden gick, blev hon och jag bättre vänner, hennes självförtroende steg allt mer. Hon träffade en ny pojke som verkligen gav henne ytterligare en egoboost. Nu började hon bete sig. Bete sig som att hon var snygg, bäst och vackrast. Detta tål jag inte för något i världen. Så jag började ställa mig på mina klasskamraters sida. Jag började håna henne i hemlighet. Hon började pick a fight med mig huruvida jag började glida ifrån henne. Jag sa som det var, vilket hon inte klarade av. Jag hade slutat bry mig. Hon hade försvunnit ur min krets för gott.
Det är likadant, skulle jag bli erbjuden hjälp från någon av dessa från "just don't care", så hade jag inte tagit emot den. Det är fel av mig, att ta emot hjälp från någon som jag inte gillar. Nu kan hjälpen vara precis vad som helst. Men så är det.
Jag vet inte riktigt hur jag ska avsluta detta. Förklaringen är inte den bästa, men å andra sidan har jag förvrängt sinne.Jag är helt enkelt sjuk.
Direct link:
http://dayviews.com/kikanai/2011/5/23/