Monday 2 June 2008 photo 1/1
![]() ![]() ![]() |
Ibland så undrar jag allvarligt vad det är för fel på mig.
Just nu sitter jag här och gråter så jag skakar. Och jag har inte ens någon direkt anledning. Eller mjo, det har jag väl, men liksom inte nån direkt, inte något som hänt idag eller så. Men ändå kan jag inte hålla tårarna tillbaka. Sånt är sjukt jobbigt.
Och varje gång nån säger att det kommer bli bättre känns det som dom ljuger. Jag är på botten för att stanna, och jag kan inte göra något åt det. Nån måste ju ta all skit, och jag har uppenbarligen blivit denna någon.
Men jag vill inte visa något, vill inte se ledsen ut, vill inte att någon ska bli orolig eller så. Vägrar gråta bland folk fastän det har varit nära flera gånger, jag vill bata inte vara till besvär. Jag vill att alla som har det bra ska få ha det bra, och så får jag väl klara mig på nått sätt. Det gäller bara att komma på hur. Och det är sbårt. Och det kostar många tårar. Usch skakar fasen så jag knappt kan skriva. Jag måste var sjuk eller nått. Det måste vara något fel på mig. Jag borde kunna vara lycklig. Nån gång.
Och nu är det såhär att jag orkar inte fejka mer. Och det gör allt ännu värre. För sammtidigt som jag mår dåligt av att fejka lycka så vill jag inte oroa någon, och därför inte visa några tårar. Och det blir jobbigt. Jag vet inte vem jag är längre. Inte vad jag vill. Och jag orkar inte detta. Jävla fejkliv, allt fejkar jag numera, alla skratt, alla lyckliga stunder och alla leénden. Bara för att alla ska vara nöjda och glada, bara för att jag inte vill störa allt det perfekta med mina tårar.
Och det borde inte vara såhär, inte egentligen.
Ikväll blir det Arvika och kolla på West Side Story med sötnosarna iaf, nått roligt. Fasen var gött det ska bli att komma bort från allt lite. Och att inte sitta ensam hemma. För det gör allt värre. Tricket är att se till att aldrig ha tid för tårar. Men det lyckas jag inte så bra med. Men ikväll ska jag fasen ha kul! :D
Just nu sitter jag här och gråter så jag skakar. Och jag har inte ens någon direkt anledning. Eller mjo, det har jag väl, men liksom inte nån direkt, inte något som hänt idag eller så. Men ändå kan jag inte hålla tårarna tillbaka. Sånt är sjukt jobbigt.
Och varje gång nån säger att det kommer bli bättre känns det som dom ljuger. Jag är på botten för att stanna, och jag kan inte göra något åt det. Nån måste ju ta all skit, och jag har uppenbarligen blivit denna någon.
Men jag vill inte visa något, vill inte se ledsen ut, vill inte att någon ska bli orolig eller så. Vägrar gråta bland folk fastän det har varit nära flera gånger, jag vill bata inte vara till besvär. Jag vill att alla som har det bra ska få ha det bra, och så får jag väl klara mig på nått sätt. Det gäller bara att komma på hur. Och det är sbårt. Och det kostar många tårar. Usch skakar fasen så jag knappt kan skriva. Jag måste var sjuk eller nått. Det måste vara något fel på mig. Jag borde kunna vara lycklig. Nån gång.
Och nu är det såhär att jag orkar inte fejka mer. Och det gör allt ännu värre. För sammtidigt som jag mår dåligt av att fejka lycka så vill jag inte oroa någon, och därför inte visa några tårar. Och det blir jobbigt. Jag vet inte vem jag är längre. Inte vad jag vill. Och jag orkar inte detta. Jävla fejkliv, allt fejkar jag numera, alla skratt, alla lyckliga stunder och alla leénden. Bara för att alla ska vara nöjda och glada, bara för att jag inte vill störa allt det perfekta med mina tårar.
Och det borde inte vara såhär, inte egentligen.
Ikväll blir det Arvika och kolla på West Side Story med sötnosarna iaf, nått roligt. Fasen var gött det ska bli att komma bort från allt lite. Och att inte sitta ensam hemma. För det gör allt värre. Tricket är att se till att aldrig ha tid för tårar. Men det lyckas jag inte så bra med. Men ikväll ska jag fasen ha kul! :D
Comment the photo
5 comments on this photo
Directlink:
http://dayviews.com/liiica/215698967/