Thursday 21 January 2010 photo 3/3
![]() ![]() ![]() |
pappa. vart ska jag börja?
du har alltid vart speciell, i 15 år hade vi knappt någon kontakt alls.
du har alltid vart annorlunda, söp bort alla pengar och sket i dina barn.
men ändå gjorde du mycket för att ha oss kvar, du försökte verkligen.
du bad mig komma, du lovade att vara nykter. men pappa, du svek.
efter 15 år som alkolist kom kallbranden och tog över.
du hamnade i rullstol och kunde inte ens gå.
men jag tyckte inte synd om dig, jag hade blivit sviken av min egen far.
men en dag vände du min värld upp&ner. du ringde mig, och det va någonting stort för mig just då. du sa att du skulle flytta till bruket.
och helt plötsligt skulle vi bo i samma kvarter? men brydde jag mig? NEJ.
inte förren du frågade om jag ville flytta till dig. jag började flina och tog allt som ett stort jävla skämt. jag litade inte en sekund på dina ord,
men idag är det någonting jag ångrar.
jag visste hur många gånger du ljugit&svikit, så jag ville inte komma.
men bestämde mig sedan för att ge dig en sista chans!
jag packade för en vecka, men va berädd på att gå hem samma dag.
men du va nykter en vecka pappa, och vi gjorde saker tillsammans.
jag började tycka om att vara hos dig, så jag gick till mamma och packade mer saker allt eftersom tiden gick. och helt plötsligt hade det gått lite mer än ett halvår. och lyckan bestod!
sen började den svåra tiden, då du åkte in&ut på sjukhus allt mera.
efter några veckor så bodde du i stort sätt där, och jag va utan dig igen.
men jag gav aldrig upp hoppet, jag skötte vårat hem, där vi bodde.
du&jag, tillsammans.
du kom hem lite då och då, hela tiden berättade du hur stolt du va över mig som tog ett stort ansvar att sköta hela hemmet.
du lyckades få mig hel igen, du lyckades göra mig lycklig.
men den dagen du lämnade världen kommer jag aldrig glömma.
jag vet att det va din önskan och att du mår bra nu, men jag då?
jag kan inte må bra utan dig, pappa.
du är mitt halva jag, du äger halva mitt hjärta. och mer därtill.
jag vill inte leva utan min pappa.
men du ska veta att den enda orsaken till att jag kämpar är du!
och nu vill jag tacka dig för ditt sista år, det bästa i mitt liv<3
jag älskar dig!
du har alltid vart speciell, i 15 år hade vi knappt någon kontakt alls.
du har alltid vart annorlunda, söp bort alla pengar och sket i dina barn.
men ändå gjorde du mycket för att ha oss kvar, du försökte verkligen.
du bad mig komma, du lovade att vara nykter. men pappa, du svek.
efter 15 år som alkolist kom kallbranden och tog över.
du hamnade i rullstol och kunde inte ens gå.
men jag tyckte inte synd om dig, jag hade blivit sviken av min egen far.
men en dag vände du min värld upp&ner. du ringde mig, och det va någonting stort för mig just då. du sa att du skulle flytta till bruket.
och helt plötsligt skulle vi bo i samma kvarter? men brydde jag mig? NEJ.
inte förren du frågade om jag ville flytta till dig. jag började flina och tog allt som ett stort jävla skämt. jag litade inte en sekund på dina ord,
men idag är det någonting jag ångrar.
jag visste hur många gånger du ljugit&svikit, så jag ville inte komma.
men bestämde mig sedan för att ge dig en sista chans!
jag packade för en vecka, men va berädd på att gå hem samma dag.
men du va nykter en vecka pappa, och vi gjorde saker tillsammans.
jag började tycka om att vara hos dig, så jag gick till mamma och packade mer saker allt eftersom tiden gick. och helt plötsligt hade det gått lite mer än ett halvår. och lyckan bestod!
sen började den svåra tiden, då du åkte in&ut på sjukhus allt mera.
efter några veckor så bodde du i stort sätt där, och jag va utan dig igen.
men jag gav aldrig upp hoppet, jag skötte vårat hem, där vi bodde.
du&jag, tillsammans.
du kom hem lite då och då, hela tiden berättade du hur stolt du va över mig som tog ett stort ansvar att sköta hela hemmet.
du lyckades få mig hel igen, du lyckades göra mig lycklig.
men den dagen du lämnade världen kommer jag aldrig glömma.
jag vet att det va din önskan och att du mår bra nu, men jag då?
jag kan inte må bra utan dig, pappa.
du är mitt halva jag, du äger halva mitt hjärta. och mer därtill.
jag vill inte leva utan min pappa.
men du ska veta att den enda orsaken till att jag kämpar är du!
och nu vill jag tacka dig för ditt sista år, det bästa i mitt liv<3
jag älskar dig!