Thursday 30 May 2013 photo 2/2
![]() ![]() ![]() |
Gud har inte ridit min vackra tjej sen hon fyllde år, 19 Maj. Helt sjukt.. På två veckor har jag varit tvungen att inte få rida henne, knappt hälsa på henne. Idag var enda gången på dem två veckorna som jag verkligen gått fram och hälsat på henne på riktigt och inte bara sett henne stå i hagen. Saknar henne så himlans mycket! Nu är det inte ridning på söndagar längre. Men imorgon, då! Då får jag äntligen sitta på henne igen, känna hennes rygg arbeta och hur hela hon gungar med när hon slänger med huvudet. Min fina tjej, aw hon kommer alltid vara min bebis. Jag kan ärligt säga att hon betyder mer för mig än vad Sam gör. Hon har fått mig att inse vad riktig kärlek är. Och hur det känns när folk verkligen verkligen verkligen VILL att jag ska rida henne, när folk verkligen säger till mig att hon trivs med mig. Det får mig bara att trivas ännu mer med henne. Jag kan säga på rak arm att min favorithobbie är dans. Dans går före ridning. Men inget går före Camelia. Om någon frågar mig om jag vill rida eller dansa så svarar jag direkt: ''Dansa''. Däremot om någon frågar mig om jag vill dansa eller så lite som bara vara med Camelia så väljer jag Camelia. Hon går före ALLT. Aldrig förut har jag fått bekräftat min kärlek som med henne. Alltid har det varit jag som älskat men inte blivit accepterad tillbaka. Visst tror jag nog att Dumle känner igen mig. För bara jag sitter upp och pratar med han så börjar han bocka. Det måste ju vara något att han vet. Med Sam så vet jag inte. När jag red han är det klart att han visste vem jag var då. Men han glömde mig nog väldigt fort. Att han följer efter mig när jag springer är ingen konst egentligen. Han springer efter ALLA. Bara man har rätt känsla. Om man verkligen TROR på att han kommer springa efter så gör han det, det kan jag lova. Man får inte vara osäker för då blir han det själv. Låtsas man bara hålla i han eller något sånt och verkligen VILL ha med han så följer han efter. Han är den typ av ponny. Camelia däremot är den ponny som helst vänder bort huvudet när man ska pussa och klappa på henne. Hon har svårt för att fästa sig vid ryttare och är nästan alltid osäker. Idag vågade hon inte ens fatta galopp i padocken. Det var lite äckligt faktiskt. Hon var ändå vid Paddy som galopperade men hon slängtravade och tog något halvt galoppsteg då och då. Hennes ben gick som trumpinnar och hon öppnade och stängde läpparna hela tiden. Stressad.
Jag stod 7 meter ifrån henne vid ledningen idag, medans ryttarens mamma höll på att fixa ryttarens stigläder o.s.v. Jag stod och kollade lite på Camelia och beundrade hur vacker hon är. Men kollade bort sen. Efter ett litet tag hör jag hur någon ropar ett litet: ''oj'' eller nåt liknande. Och från ingenstans har Camelia bara ''dratt'' iväg i skritt då mot mig. Hon gick fort mot mig från ingenstans och stannade när hon hade sitt huvud vid mina armar/bröstkorg/mage. Sedan stannade hon där och alla kollade lite underligt på Camelia, på oss. Jag har ingen aning om ifall hon bara gick fram ''för att'' eller om hon verkligen ville stå nära mig. Jag stod ju och snackade hela tiden med Emelie och Louise så hon kanske kände igen min röst och vet att hos mig kan hon alltid andas ut? Nä jag ska inte tro för mycket nu, men hon var extremt söt och jag saknar henne något så enormt så det är inte sant! Men imorgon äntligen ska det bara vara HON och JAG <3
Annons
Camera info
Camera NIKON D3100
Focal length 35 mm
Aperture f/5.0
Shutter 1/400 s
ISO 200