Saturday 20 October 2012 photo 2/2
![]() ![]() ![]() |
För några år sen såg jag och några andra personer början av en skitdålig film. Dess titel gjorde mig nyfiken på den, men filmen i sig var ingenting att vara nyfiken på. Inget hände, bara massa prat och trams. Och inget sånt prat som för en handling framåt, utan bara massa tomt och meningslöst joller. Vi stängde av, och jag såg det som artigast att be om ursäkt för att jag valt en så kass film. Fast, han som hade den borde också ha bett om ursäkt, just för att han hade den.
Tre år senare hittar jag en film som heter Black Dahlia. Det var smeknamnet på Elizabeth Short, en aspirerande skådespelerska i Hollywood på 40-talet. Jag vet dock inte om hon fick smeknamnet medan hon levde eller efter sin död, men dog gjorde hon iallafall. 22 år gammal styckmörades hon utan att ha fått medverka i en enda film, ett av de mer uppmärksammade brotten i USA vid den tiden. Fallet förblev olöst.
Låter som något att göra en bra film på va? Det skulle tyvärr visa sig att den film jag nu hittat var samma skitfilm som jag hade börjat se tre år tidigare. Den handlar om två poliser som ska ställa upp i nån jävla boxningsmatch, och den ena bor ihop med en tjej som den andra blir sugen på, och det är bara praaaat praaaat praaaat, blahaa blahaa blahaaaaaa! Visst är de med i att utreda mordet på Svarta Dalian också, men det arbetet är något som har en ytterst passiv roll i den helkassa skitfilmen.
Några månader går, och jag får tag i filmen vars omslag syns här ovan. En till film om Svarta Dalian! Kanske denna är lite mer spännande och handlar om mordet i fråga? Men nej, ytterligare en skitfilm, och denna gång av propotioner långt bortom alla Steven Seagal-filmer och Birdemic, fast jämfört med den sistnämnda har den här åtminstone inte specialeffekter gjorda i PowerPoint.. Dock var den fortfarande en total kalkon.
Handlingen: Aspirerande skådespelerskor lockas till en övergiven lagerlokal där en snubbe med förkläde och nån sorts BDSM/Hannibal Lector-mask och en annan kille i pyjamasbyxor och sån där baseball-gallermask tillsammans med en tjej i skoluniform binder fast sina offer och styckar dom. Sen dansar de och viftar med kroppsdelarna till musik av Frank Sinatra, vilket varvas av korta klipp där man ser skoluniformstjejen iklädd militärkläder stå och marschera på stället. Sen lägger de ut kroppsdelarna på olika platser där ett gäng lama poliser står och diskuterar Irländsk frukost med varann. Ljussättningen och skådespelarinsatserna får 70-talsporrfilmer att likna visuell poesi, och hela intrigen i filmen är bland det dummaste jag någonsin sett. Inklusive Birdemic, som åtminstone hade ett budskap...
Så, varför görs inga bra filmer om Black Dahlia? Är det just för att man vet så lite om henne och mordet? Men något måste man väl kunna hitta på? Jag vill se något bra!! Men nu kommer jag ju aldrig våga se någon film som har med henne att göra igen, kommer det fler såna filmer så lär ju de vara lika mycket skit med.
Nä... Jag ska nog sluta att se på film...
Annons